241 



/ 



Met krav er bleven fremsat om dette, dels fordi hertil fordredes en sag- 

 kundskab, som ikke var tilstcde, livor den vilde gavnet. mest. 



Det er ligesom, om der i dette som i saa meget andet har vseret Organisation 

 en vis modl0shed — man har endnu ikke begyndt at haabe paa at affiskeriinter- 



uorganiserede 



kunne tage sagen i sin egen haand og ved eget arbeide at komme frem- 

 over. Og derfor er ogsaa mange af de krav, som reises blandt fiskerne saa 



— saa lidet varctagende bedriftens allcrnsermeste tarv. Og 

 det tiltrods at det norske flskeri i do senere aar har vokset op til en 

 bodrift, som foregaar i fuldt saa stor maalestok og tsellcr ligesaa dygtige 

 m^end inden sin midte, som nogen andon bcdrift. 



Dot vilde vsere at 0nske, at flskeribcdriftcns ma^nd nordpaa vilde 

 slutte sig sammon for gjennem den enighed som diskussion og samarbeide 

 giver, at udforme de krav, som flskeribedriftcn maa stillc. 



Jo hnrtigcre dette sker, desto mere kan man forebygge, at en 

 skj^ev udvikling lammer den evne, som baade staten og den enkclte 

 maatte have til at paaskynde ndviklingcn. For de nordligste landsdele 

 vil da vistnok disse ting staa som do vigtigste, paa hvis gjcnnemforelse al 

 indflydelse maa'samles: bedre fart0ier, egne rnter for fisk, bedre ordning 

 af oms^etningsforholdene, organisation af de fiskeriintoresscrede til under 

 diskussion og samarbeide at varetage bedriftens eget tarv. 



ess erne. 



■&• 



i' 



16 



^ , _ 



