215 







garn. 



stacl, Henningsvser og indover fjorden. Der var ogsaa fisket noget sild 

 vestenfor ved Stund og Reine, men dog ikke noget betydeligt kvantum. 

 I clette fiskeri deltog hovedsagelig clsekskuttere, nogle faa dampskibe. 

 Der var faa raaseilere at se. Den almindelige opfatning blandt fiskerne 

 var, at der var meget sild tilstede; men dog var fangsten h0ist ujevn, og 



man kan vistnok sige mest smaat. 



Garnfisket for Balstad og Henningsvser varede til udover medio Sep- 

 tember, hvorefter silden seg indover fjorden, og man begyndte da at fiske 

 for Skraaven, Raftsund samt til og med Tjelsundet lige indtil Fiskefjord. 

 Derefter se" 1 silden mod Ofotenfjord lige til Rombakken. Paa denne strsek- 

 ning, fra Raftsund til Rombakken, fiskedes der med vekslende held hele 

 hosten udover og for Rombakkens vedkommende lige til aarets slutning. 



Mens fisket foregik udi Vestfjorden, var det hovedsagelig med dseks- 

 kuttere, at dette dreves, men efterhvert som silden seg nsermere land og 

 incl i fjorclene, deltog man i fisket saavel med ottringer som minclre nord- 



landsbaade. 



Under sildefisket iaar viste det sig, at garn med maskest0rrelse 24 



omfar pr. al. var de mest tjenlige, der fiskedes ialfald beclst med disse 



Forv0vigt er jeg af den formening, at garn med ovennoevnte maske- 



st0rrelse til enhver tid er heldigst at anvende til fangst efter fedsild. 



Notfisket kan iaar, for Nordlands og Troms0 amters vedkommende, 

 ansees som totalt mislykket; thi faa var det vistnok, som erholdt saapas 

 fangst at udgifterne med udrustningen blev dsekket. 1 det hele tror jeg ikke 



kan saette det med dette redskab fangede kvantum sild til over 

 25 000 maal saltbar vare, hvoraf omtrent halvparten bestod af femstregs. 



Foruden ovenna3vnte steder fiskedes ogsaa noget sild i Tysfjorden. 



Silden var fra begyndelsen af meget fed, men tog naturligvis af i 

 fedme, efter hvert som det led uclpaa h0sten. Imidlertid syntes den at 

 vaere noksaa aatefri, endskj0nt det vel maa ansees som noget usedvanligt, 

 at augustfanget garnsild er aldeles fri for aate. 



Tilvirkningen foregik derfor paa vanlig vis, det vil sige, silden blev 

 kun hvad man i daglig tale kalcler kverket, nogen anclen behandlings- 

 maade syntes saaledes ikke paakravet. Imidlertid tydede ikke saltnings- 

 maaden hen til noget fremskridt paa dette omraacle; thi aldrig har jeg 

 seet, at man lagde saa lidet sild i en t0nde som iaar. Nogenlunde gjen- 

 nemgaaende manglede der to a tre lag sild i t0nden, eller silden naaede 

 ikke stort heiere end en tverhaand under krydset. Derefter blev t0nden 



fyldt med lage og igjenslaaet. 



Det merkeligste er dog, at der gjentagende solgtes saaclan vare paa 

 leverance til sydbyerne nclen klage eller indvending fra kjobernes side. At 

 dette fristede tilvirkerne at fortssette denne saltmaade er let forklarlig, thi 

 fersksilclpriserne var jo tilclels overdrevne h0ie, optil 30 kroner pr. maal, 



man 



