254 



manganat; herved omdannes glycerinet quantiativt til eksalsyre; clenne 

 fseldes i eddikesur opksning som calciumoksalat og kalken i dette be- 

 stemmes efter gl0dning acidimetrisk ved titration. (Se Benedikt: Ana- 

 lyse der Fette und Wachsarten. Ill side 182). 



I samme sort torskelevertran gjordes nu forskjellige glycerinbestem- 

 melser efter denne methode; i begyndelsen var resultaterne noksaa vari- 



01 og 10.85 %. Efter nogen mere 0velse i ud- 



erende: 10.42 



/o, 



8/52 



o 



f0relsen blev resultaterne samstemmende: 10.31 og 10.3 %. 



Glycerinbestemmelserne i samme tran efter den anden methode 

 (Natrium glycerat method en) gav f0lgende resultater: 9.91; 10.06; 10.05; 

 9.49; 10.06; 10.07; 9.93; 9.98; 9.89 og 9.99 %, 



Da tranen maa antages kun at bestaa af triglycerider foruden en 



minimalmsengdc fri fedtsyre, og den indeholder 1.1 ° 



uforssebeligt, kan 



man af forsaibningstallet 182 beregne, at glycerinmaengden ikke kan ud- 



Man vil nu se, at de efter natriumglycerat- 



gj0re mere end 9.96 '/o 

 methoden erholdte vserdier paa en undtagelse nser stemmer meget godt 

 med den af theorien forlangte : hvorimod man efter Benedikts methode 

 fik en ikke lidet li0iere Yserdi ; tager man saa i betragtning, at Benedikts 

 methode er meget omstsendelig og tager lang tid, hvorimod natriumglyce- 

 ratmethoden kun forlanger meget lidet arbeide og kan gj0res feerdig i 

 4—5 timer, saa ligger fordelen ubetinget med den sidstnsevnte methode. 

 Men en ting maa man rigtignok tage i betragtning, den nemlig, at ved 

 glyeeratmethoden hinder det ikke saa sjelden, at massen efter tilsset- 

 ningen af aether gelatinerer, og det f0rinden natriumglyceratet har faaet 

 tid til at ssette sig ordentlig tilbunds; trods mangfoldige fors0g i denne 

 retning har man ikke fundet en effektiv methode til at undgaa det. Ved 

 enkelte traner udebliver phenomenet, ved andre indfinder det sig nu og da. 





Af andre fors0g skal kortelig nsevnes, at man har gjort bestem- 

 inelse af den hastighed, hvormed torskelevertran og hvaltran 

 blir forssebet af en kolcl opl0sning af alkoholisk kali. Man antog 

 nemlig, at hastigheden kunde v»re forskjellig for de forskjellige traner 

 og haabede heri at finde et middel til at karakterisere tranerne. Det 

 viste sig imidlertid, at hastigheden var n0iagtig den samme ved de to 

 anvendte traner, hvorfor rider e fors0g i denne retning blev opgivet. 



Fors0gene udf0rtes saaledes: 



\ 



'i 



