250 



den 0jeusyuligt meget. I Almindelighed var den de 0vrige Smaa- 

 fugle underlegen i Antal. I storst Msengde fandtes den paa et 

 Pladland ved Kornokfjorden, et Par Mil Syd for Arsukfjorden. Her 

 vare golde, smuldrede Klipper, hist og her bevoxede med lidt Pile- 

 krat, ellers med Blaabser og Esevlinger; talrige Smaas0er laa 

 spredte omkring. Den saas her overalt navnlig siddende paa store 

 Klippeblokke. Paa et lille Stykke saas 10—12 Hanuer 29. Juni 

 1890. 26. Juli fandtes ingen mere paa dette Sted. 



20. Juni 1890 fandt jeg en Eede med 6 Mg , 13. Juli atter 

 en med 6 kun lidt rugede Mg, rimeligvis af et Par, hvis f0rste 

 Kuld var 0delagt. Holb0ll skriver, at den laegger 5 Mg, medens 

 Hagerup endog bar fundet en Eede med 7 Mg. 



27. Juni saas saavel Han som Hun med P0de i Naebbet 

 (Sommerfuglelarver) , saa de havde da antagelig TJnger; det samme 

 saas 29. Juni. De fl0j ikke til Eeden med P0de, saalsenge man 

 saa paa dem. Eeden var meget vanskelig at finde; nsermede man 

 sig den, sad Hannen noget borte og signaliserede 0jensynligt til 

 Hunnen med en smuk dyb Fl0jtetone. 12. Juli saas f0rste Gang 

 en udfl0jen Unge ; fra 14. Juli vare Ungerne almindelige. 



I 1890 sang den flittigt 2. Juni; sidste Gang h0rtes den 

 synge 9. Juli. I 1891 sang nogle 12. Maj, men Sangen var endnu 

 ikke meget udviklet; atter 14. — 15. Maj h0rtes nogle. 



Ved Ankomsten saavel i 1890 som i 1891 vare de i saa godt 

 sora fuldstsendig Sommerdragt; dog skj0d jeg 2. Juni 1890 en 

 Han, der endnu havde hvide Fjerkanter paa den sorte Strubeplet, 

 og en Hun, der nsesten belt var i Vinterdragt. 



Arbejderne i Ivigtut kaldte Puglen „Stenl8erke", hvilket er et 

 meget betegnende Navn, da Hannerne meget ofte sad oppe paa 

 Stenblokke, og den i hole sin Adfaerd minder ikke lidt om den 

 almindelige Lserke. 



Anthus ludovicianus Gmel. 



Jeg bar kun set 2 dode Fugle, som K. havde skudt ved 

 Kvsten nogle Mil Nord for Arsuk 20. og 21. September 1890. 



