desuden mundtlige Oplysninger fra Gr0nl8enderne selv 

 og endelig en Del Oplysninger fra forskellige Indberet- 

 ninger og Skrivelser til den gr0nlandske Administration. 

 Over en Del af Gr0nl8enderne var der fart Sygejournal 

 eiden 1872, over Starstedelen siden 86. AUe Journaler 

 vare selvfelgelig ikke lige omhyggeligt farte; enkelte 

 Laegers Indberetninger gav kan meget sparsomme Op- 

 lysninger. Imidlertid fik jeg dog et ganske fyldigt 

 Materiale og udarbejdede deraf Sygehistorierne for saavel 

 de 50, der vare behandlede for Sylilis, som for alle 

 nulevende og i de senere Aar dade Granlgendere i Arsuk 

 og stillede disse Sygehistorier samraen slaegtvis. Jeg 

 tror nok paa den Maade at have faaet et ret godt 

 Overblik over hele Epidemien. 



Vilde man saa ud fra disse Sygehistorier se paa 

 Epidemien i dens Helhed, saa mader straks den Van- 

 skelighed, at, efter min Mening, overordentlig mange 

 Tilfgelde ere slupne med ind under Diagnosen Syfilis, 

 som aldrig have vaeret det. Det forvisker Billedet 

 meget. En meget stor Del af Sygehistorierne pege be- 

 stemt paa andre Sygdomme, men at fremlaegge Beviserne 

 derfor vilde her fore for vidt. Jeg skal dog nsevne 

 enkelte saerligt paafaldende Ting. En af de forst sraittede 

 Kvinder foder i det Aar, hun blev smittet, og i de 

 naermeste Aar derefter, medens hun jsevnligt var under 

 Behandling, sunde Born uden Tegn paa Syfilis. Et 

 jEgtepar, hos hvem der aldrig har vaeret Tale om Syfilis, 

 faar 4 velskabte sunde Born; det femte faar et halvt 

 Aar efter Fodselen en Hudsygdom, der diagnosticeres 

 som medfodt Syfilis. Blandt de 50 Tilfaelde, jeg har 

 samlet, findes ikke en eneste Primseraffektion omtalt, i 

 hvert Tilfgelde kun en ganske enkelt. Jeg tror, at jeg 

 ved Sygehistorierne vil kunne godtgore, at omtrent Halv- 

 delen af Tilfseldene ikke have vaeret Syfilis. Dette maa 

 ingenlunde opfattes som nogen Kritik af mine Forgaengere 

 i Ivigtut og Arsuk; de have ofte vaeret i vanskelige 

 Situationer overfor tvivlsomme Tilfaelde, have ikke haft 

 nogen som heist Lejhghed til Bistand af Kolleger, og 

 have endelig altid haft et slort Ansvar ved at undlade 

 at stille Diagnosen i et tvivlsomt Tilfaelde. Gennemlaeser 

 man Sygehistorierne, ser man let nogle af Grundene til 

 de diagnostiske Fejltagelser; det kan vel nok have In- 



