39 



ikke paa denne. Nseste Dag maatte den lade sit Liv. — 

 Teltene vare snart opslaaede, og Aftensmaden tillavet. En 

 Toddy udenfor Teltet afsluttede Aftenen. Havet laa spejl- 

 blankt omkring os, men den rolige Flade var hist og her af- 

 brudt af Isfjselde, hvis Kalven, der lod som Kanonskud, uaf- 

 ladehg hertes. Mod Nord saas de 0grupper, vi agtede at 

 besoge, og bag dem den store Sermersok's hoje snedeekkede 

 Tinder. Mod 0st laa det faste Land og Mundingen af 

 Arpagfikfjorden, og mod Syd kunde vi fra 0en Kajartaliks 

 Havn se Mastetoppene af de Skibe, der laa her og ventede 

 paa gnnstig Lejlighed til at slippe ud gennem Storisen, den 

 af storre og mindre Flager og Stykker dannede Ismasse, der 

 hvert Foraar og Sommer vanskeligger Sejladsen paa Sydgron- 

 lands Kyst. — Da vi vare krobne i Soveposerne, hortes 

 umiddelbart over Teltet hnrtige, kraftige Vingeslag, niaaske 

 et Par Lommer, der strog forbi; overhovedet heres hver Lyd 

 ude fra tydelig gennem den tynde Teltdug. 



Naeste Morgen vaekkedes vi af Snespurvens (Plectrophanes 

 nivalis) ibserdige Kvidren. Dens Stemme er et af de forste 

 Foraarstegn i Grenland ; fra Begyndelsen af April hores dens 

 Sang, der mest bestaar af korte Strofer og foredrages, medens 

 den sidder paa et ophojet Sted, en Klippeblok, et Hustag 

 eller lignende, eller ogsaa medens den haever sig i Luften og 

 daler med udbredte Vinger. En flittig Sanger er den, synger 

 fra det tidhgste Daggry til langt ud paa Aftenen, og endnu 

 langt hen i Juli, naar dens linger ere udflejne, og de ovrige 

 Smaafugle forlsengst have ophort at synge, iader den Stemmen 

 here. — Klokken 6 bragte Stine os Kaffe paa Soveposen ; 

 saa maatte vi op og se efter Vejret; ja, det var godt nok, 

 smukt, klart Solskin men temmelig stiv Nordenvind, og da 

 Turen skulde gaa nordpaa, fandt vi det bedst at slaa os lidt 

 til Ro. Tiden anvendtes saa til en Udflugt paa 0en. Lidt 



