40 



borte fra Teltpladsen sad en Snespurvennge, lige udflejen af 

 Reden; dens graabrune, uanselige Dragt ligner nu kun lidt 

 de gamles brogede, sorte og hvide Fjerklaedning. Rundt om 

 i nogen Af stand sad dens Sedskende, medens Forseldrene 

 snart bragte dem Fade, snart, siddende paa en Sten, ad- 

 varede dem mod os. Kun den ene Familie fandtes paa 0en, 

 lykkelig undgaaede Rsevens Efterstrsebelser, men en Sne- 

 spurverede ligger rigtignok ogsaa saa dybt gemt i Fjseld- 

 revner, at en Rsevepote ikke kan naa den. Vestsiden af 0en 

 var temmelig hoj og gik stejlt ned mod Havet. Her, for 

 take Gronlaenderne, pleje Skarverne (Phalacrocorax carho) 

 om Vinteren at have et Yndlingstilholdssted, naar de i 

 Febraar og Marts ere komne trsekkende nordfra. Om Aftenen 

 seette de sig til Ro paa den stejle Klippevseg ud mod Havet; 

 Gronlsenderne ro saa i Kajak hen under Khppen og skyde 

 dem ned. 



Hele 0en var hurtig afsogt ; da Vinden vedblev at staa 

 lige staerk, bestemtes det efter Frokost at sejle ind i Arpagfik- 

 fjorden, hvortil Vinden var gunstig. Baaden blev lastet, 

 Sejlene sat, og forbi adskillige Smaaoer strog vi ind mod 

 Fjordens Munding. Paa Toppen af de lave 0er fandtes en 

 Del af de ejendommehge graesklsedte Forhojninger, Maagetuer, 

 der forekomme overalt paa Smaaoerne langs Gronlands Kyst 

 og opstaa, hvor Maagerne Aar efter Aar benytte samme Rede- 

 plads. Rundt om paa Tuerne sad de store hvidvingede 

 Maager (Larus glaucus), men Rederne vare tomme. De 

 store Unger vare tagne af dem Dagen iforvejen. 



Farten ind ad Fjorden kunde ikke teenkes smukkere. 

 Vejret var klart, Solen brsendte, og efterhaanden som vi kom 

 indad, stillede Vinden af, saa at Aarerne tilsidst maatte ud. 

 I den yderste Del af Fjorden ligesom langs Kysten udenfor 

 er Landskabet ode og vildt; de stejle Khpper rejse sig op 



