41 



a£ Havet graa og nogne, og man forstaar ret den gamle 

 tyske Mineralog Giesecke's Ord om denne Egn, at den er at 

 anbefale for en menneskesky Eneboer. Men, efterhaanden 

 som man kommer laengere ind ad Fjorden, blive Fjseldene 

 lavere og mindre stejle ; store Dalstrog med smukke Seer, 

 Elve og grenne Sletter findes, livor Fjeeldene vige bort fra 

 Kysten, og selve disses lavere Del antager en gronlig Farve; 

 sejler man naer ind under Land, ser man, at det skyldes de 

 lave Krat af Pil, Birk og El, der dsekke Skraaningerne nogle 

 Hundrede Fod tilvejrs. Paa Fjordens Nordside laa en stor 

 So. En af Gronlaenderne oplyste, at her fandtes Torsk, hvad 

 egentlig ikke var meget sandsynligt, da det var en Ferskvandsso, 

 Imn forbunden med Fjorden ved en lille Elv. Vi foreslog 

 da Moses at gaa op i sin Kajak og pilke nogle afTorskene, 

 men det havde ban ikke Lyst til at indlade sig paa, thi i 

 Soen fandtes nemlig et stort Udyr, der aad Kajak og Mand, 

 naar man vovede sig derop. Ingen af vor Bessetning havde 

 vel set dette Uhyre, men mange paaiidehge, desvserre unavn- 

 givne Gronleendere havde truffet sammen med det. Derimod 

 havde Moses og Peter set et af disse Dyr, som ikke synes 

 sjseldne i Gronland, nede i en Fjordarm ved Arsuk, hvor 

 det skulde opholde sig til Stadighed ; Gronlaenderne holdt 

 ikke af at sejle der, dog skulde der ingen Fare vsere, naar 

 blot man holdt sig langs Land. Paa nsermere Foresporgsel 

 om Dyrets Udseende kunde Peter kun forklare, at det havde 

 »ligesom tre Tender paa Ryggen«, muhgvis noget i Lighed 

 med Soslangernes Manke. Om Sterrelsen kunde jeg heller 

 ingen rigtig Besked faa, den syntes at vsere uhyre; for at 

 faa et Maal til Sammenligning neevnede jeg den store Pukkel- 

 hval, Keporkaken (Megaptera boopsj, der nok kan blive sine 

 100 Fod lang, men endog blot som Maal blev den afvist 

 med den dybeste Foragt. Denne Samtale fortes selvfolgelig 



