47 



fiiglene. Medens vi opholdt os her, flej uafladelig skrigende 

 over vore Hoveder to gamle Svartbag-Maager (Larus marinus). 

 Deres eengstelige Skrig og hele nsergaaende Opforsel lod ingen 

 Tvivl om, at vor Nservserelse var dem hojst ubehagelig; det 

 viste sig ogsaa at vsere rigtigt ; paa Toppen af 0en laa nem- 

 lig paa en Tue deres Rede med et JEg i. Endnu var der 

 on Ting, som jeg gserne vilde finde paa 0en, og som jeg var 

 temmelig vis paa maatte vaere der ; det var en Ederfugle- 

 jede. Da jeg i Foraaret paa en Rejse var kommen her forbi, 

 fortalte Peter mig, at her hvert Aar ynglede en Ederfugl 

 ( Somateria mollissima) og kun en. En ivrig Sogen kronedes 

 med Held ; Reden fandtes men uden ^g, hvorimod Dunene 

 laa fuldstsendig urorte ; muligvis har Naboskabet med Svart- 

 bagerne ikke vaeret til Held for ^ggene, thi Svartbagen be- 

 skyldes for at vsere en slem yEggerever. 



Under vort Ophold paa 0en havde Moses ude paa 

 Fjorden skudt en ung Havlit (Harelda glacialis), en Dykand, 

 der ikke ofte ruger saa langt mod Syd i Gronland men om 

 Vinteren i store Flokke kommer til Sydgronlands Kyst og let 

 kendes fra alle andre Fugle dels ved de lange Fjer, Hannen 

 har i Halen, dels ved dens maerkelige Stemme, der hores 

 melodisk paa lang Afstand, bestaaende af to Toner, der uaf- 

 ladelig gentages, hvor en Flok ligger. Klokken var nu 

 bleven 3; noget Maaltid havde vi ikke faaet siden tidligt om 

 Morgenen, saa vi skyndte os derfor mod Nord til den store 

 0, som skulde tjene til Teltplads for Natten. Paa Vejen 

 henimod den blev Opmaerksomheden vakt ved en Fugl, der 

 floj omkring hojt i Luften ; dens langstrakte Skikkelse med 

 de korte Vinger lod ingen Tvivl om dens Art; det var den 

 saa almindelige rodstrubede Lom (Colymhus septentrionalis). 

 For 6 Aar siden havde Peter fundet den ynglende paa en 

 lidt leengere vestpaa, og uagtet der jo ikke var nogen storre 



