48 



Sandsynlighed for, at den endnu skulde yngle der, lagdes dog 

 Vejen derom. Vi gik i Land paa 0en og ledte efterReden; 

 paa en Gang saa jeg en af Gronlsenderne med Bossen ved 

 Kinden sigte hen mod Bredden af en lille Se; jeg kunde 

 intet se og spurgte, hvad der var; han pegede blot derhen, 

 sigtede atter, og nu fik jeg 0je paa Maalet for bans Efter- 

 strsebelser. Ved Bredden af Soen laa en rodstrubet Lorn 

 ojensynlig paa JEg. Kroppen var ubevsegelig, men den lange 

 Hals bevsegedes slangeagtig omkring for at iagttage Fredsfor- 

 styrreren. Jeg fik Pavia til at holde inde med sine morde- 

 riske Bestrsebelser, og i Ro og Mag lagde vi os ned og saa 

 paa Fuglen. Snart kom hele Selskabet til og betragtede 

 Lommen ganske nser ved, medens den forst blev liggende 

 ubeveegelig kun stadig drejende Halsen, derpaa lod sig glide 

 ud i Soen, der nseppe var 100 Fod lang og halv saa bred, 

 svommede lidt omkring der for saa endelig at tage Flugten. 

 Saa tam er Lommen kun ved Reden, eilers er den vanskelig 

 at nserme sig. Reden, om man kan kalde den saa, var en 

 Fordybning i den fugtige Jord ved Sobredden, og som Under- 

 lag fandtes kun en eneste Kvist af Raevlingplanten (Empe- 

 trum nigrum), ovenpaa hvilken laa et jEg, medens der 

 eilers plejer at vaere to. Oppe paa en Tue i Naerheden laa 

 Skaller af et andet, og da her tillige fandtes Ravneekskre- 

 menter, var det ikke vanskeligt at gsette Roveren. Senere 

 paa Aftenen saa vi to Lommer flyve omkring hojt i Luften, 

 udst0dende deres karakteristiske Lyd kakera-kakera osv., en 

 Lyd, som man i Forsommeren jsevnhg horer hele Natten 

 igennem. 



Nu gik det rask over til den sterre 0, hvor vi havde 

 bestemt at holde Hvil om Natten. Klokken 5 landede vi her 

 og slog Teltene op ved Bunden af en lille Bugt, der dannede 

 en udmserket Havn for Baaden. 0en er godt kendt af Folk, 



