50 



ynglede var sikkert nok, thi da de skudte laa i min Haand, 

 saas paa Hunnens Bug en stor Rugeplet. Det var ferste 

 Gang, jeg traf Prsestekraven i Grenland, hvor den ellers ikke 

 er meget sjselden, men ligesom Gr0nlands 0vrige Vadefugle 

 overhovedet kun findes i ringe Antal ; de flade Strandbredder, 

 som ere Vadefuglenes Yndlingsopholdssteder, findes kun faa 

 Steder heroppe. 



Tset ved Prsestekraverne gik en stilfserdig sortgraa Ryle 

 {Tringa maritima), utvivlsomt Grenlands hyppigste Vade- 

 fugl. Det er en af de tammeste Fugle, jeg nogensinde bar 

 truffet; ofte bar jeg staaet i faa Skridts Afstand og betragtet 

 en lille Flok, der leb om paa Stenene ved Stranden, burtig 

 veg tiJbage for en fremskyllende Beige for saa atter at lobe 

 ben og undersoge, bvad Bolgen bavde bragt med op. For 

 Tiden bavde Rylerne Unger, rimeligvis godt gemte mellem 

 Greesset, saa en Eftersegning var baablos. 



Da Aftensmaaltidet var fortaeret, var Klokken 8, og det 

 var jo egentlig ikke for tidbgt at slaa sig til Ro ovenpaa en 

 vel tilbragt Dag, men Seen laa saa fristende blank, og nogle 

 smaa Skyer ved Fjeldtoppene varslede, at vi ikke maatte 

 vente for godt Vejr den felgende Dag. Desuden var der 

 nok at se efter. Ovre paa den stejle Kyst af 0en Sermersok 

 skulde yngle Alke (Alca torda) og den store Tejste, Briin- 

 nicbs Tejste (Uria arra), den sydligste Yngleplads i Gron- 

 land man bidtil kender for disse Arters Vedkom- 

 mende. Vejen derover var ikke lang, men til alt Ubeld 

 begyndte Storisen, der bavde ligget som et Baelte udenfor 

 Kysten, at ssette indefter og gjere Passagen vanskelig; saa 

 maatte det opssettes, og i Stedet for kastede vi 0jnene paa 

 de naermest liggende 0er af Gruppen Nunangoit, der laa Vest 

 for OS, og bvis egentlige Undersegelse ferst skulde gaa for 

 sig nseste Dag. Vejen berover var temmelig fri for Is, og 



