55 



Spor af tidligere eskimoisk Bebyggelse, gamle Hustomter, tset 

 begroede med Marehalm [Elymus arenarius), Grave, be- 

 staaende af lest sammenhobede Sten, og Rester af Stenrseve- 

 fselder. Rimeligvis bar Landet tidligere vseret tsettere bebygget, 

 og Bopladserne tillige mere spredte end nu. For os gik 

 Dagen med denne Undersegelse af 0en, medens Grenlsenderne 

 forslog Tiden henne i deres Telt med at drikke Kaffe og 

 synge, dels Salmer, dels Sange af verdsligt Indhold. Hen- 

 imod Aften stillede Vinden af, og Regnen ophorte, men 

 morkt og truende saa det ud. 



Klokken halv tre nseste Morgen vaagnede jeg og stak 

 Hovedet ud af Teltdoren. Udsigterne vare ikke de bedste. 

 Storisen var af Stormen dreven op mod os og satte nu ind 

 mod Land, truende med at indespserre os. Endnu syntes 

 den dog at vsere fremkommelig, men begyndte det atter at 

 bleese, vilde det vsere umuligt at komme igennem den, 

 Hurtig bleve Gronlsenderne purrede, men langsomme vare de 

 ganske vist til at komme op. De havde sikkert ikke noget 

 imod at blive her i nogle Dage, da de havde fri Forplejning 

 foruden deres Daglon. Imidlertid, da de saa, at det var 

 Alvor, vare Teltene snart revne ned og alt klart til Afrejsen. 

 Fra 0ens hojeste Punkt havde vi spejdet ud efter den bedste 

 Vej gennem Isen, og Moses gik i Forvejen med sin Kajak. 

 Efter en Del Sogen fandt han en Vej, der syntes god, men 

 paa en Gang var den spserret af to Isflager, der stodte sam- 

 men under Vandet, medens der foroven var aabent Vand 

 imellem dem, dog ikke bredt nok for Baaden at knibe sig 

 igennem. Vare vi blot igennem her, saa der fremkommeligt 

 ud paa den anden Side; saa blev der taget fat paa at hugge 

 Kanten af Isflagerne med 0kse og Baadshage, og efter hen- 

 imod en Times ihserdigt Arbejde lykkedes det at slippe igen- 

 nem; naar her tales om Flager, maa man vel huske paa, at 



