56 



deres Tykkelse er meget betydelig, ofte 10 til 16 Fod. Der- 

 efter gik det forholdsvis let ud i aabent Vand, og Kursen 

 sattes sydpaa. Vi vare ikke de eneste levende Vsesener, der 

 fserdedes saa tidlig paa Morgenstunden. Store Flokke af 

 tretaaede Maager sad tset sammenpakkede paa Isstykkerne 

 eller flej mod Syd langs Kysten. De havde tilbragt Natten 

 herude og trak nu ved Daggry ind til deres Reder paa Fugle- 

 fjaeldene inde i Fjordene for om Aftenen atter at flyve der- 

 fra. Ofte tilbagelaegge de saaledes to Gange i Dognet en 

 Vej paa henved en halv Snes Mil, og hvortil saa denne An- 

 strsengelse! ja, det er aldeles gaadefuldt, de fiske kun lidt 

 undervejs, flyve om Aftenen lige til deres Bestemmelsessted, 

 seette sig her til Hvile paa Isstykker eller Isegge sig paa 

 Vandet for ved Daggry i sterre og mindre Flokke at vende 

 hjem igen. Man kan kun sige, at Maager i Almindelighed 

 holde af at tilbringe Natten ude ved det aabne Hav. Det 

 modsatte er Tilfseldet med Ederfuglene, der om Vinteren i 

 uhyre Skarer trsekke ind ad Fjordene om Aftenen for ved 

 Daggry at vende tilbage igen til Kysten. Oppe i Luften 

 skreg Lommerne, og hist og her laa smaa Flokke af Strem- 

 eender {Clangula histrionica), der i denne Egn have etYnd- 

 lingstilholdssted. Hannen er i sin Parringsdragt, hvad Farve- 

 pragt angaar, en af Nordens skonneste Fugle; Farven er 

 hovedsagelig graablaa med kraftig rustrode Sider, redgule 

 Striber langs Issen og talrige smukt og ejendommeligt ord- 

 nede hvide Bselter, Striber og Pletter, spredte paa Hoved^ 

 Hals og Krop ; det er ikke uden Grund, at Englsenderne 

 kalde den » Harlequin duck«. Alle de, vi saa herude, vare 

 Hanner, der om Sommeren holde sig sammen i Flokke ude 

 ved Kysterne, medens Hunnerne ruge i de indenfor hggende 

 Fjorde, hvor de have Rederne gemte under Buske ved Bred- 

 den af de strideste Elve. Parringsdragten var nu borte, og 



