0FVERS1GT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1882, N:0 2. 85 



Grönåsgrufvan i Filipstads bergslag, blott med den skilnaden, 

 att mangan-Bruciten utvittrar långsammare. 



Det har sagts ofvanföre att mangau-Brucitkornens färg är 

 från honungsgul till brunröd. Färgen är starkare vid den rikare 

 malmen, än vid den fattigare (den blott hausmannitsprängda 

 kalkstenen), och kornen sitta aldrig i sjelfva Hausmannitkor- 

 nen, utan dels sida vid sida med dem, dels ock omedelbart 

 omslutna af de små kalkspatkorn, som finnas emellan Haus- 

 mannitkornen. Redan vid 80 gångers förstoring kan man dess- 

 utom märka att de små kornens kärnor äro nästan färglösa, 

 under det att de äro i omkretsarna starkare färgade. Detta 

 förhållande tyder derpå, att mangan-Brucitens substans ursprung- 

 ligen varit färglös, eller nära färglös, men att den sednare genom 

 den allt genomträngande luftens inverkan oxiderats, hvarigenom 

 mauganoxidulen blifvit högre syrsatt och på det sättet gifvit 

 upphof till en högre färg. Jag har haft en ej obetydlig svårig- 

 het att kunna utplocka de små mangan-Brucitkornen till en 

 analys. För blåsrör gaf det sig straxt tillkänna, att minerale 

 ej kunde vara kondrodit genom den i blåsrörskolf erhållna 

 stora vattenmängden, hvilken det med lätthet afger. Jag ut- 

 plockade först 0,9i gram, som gåfvo en glödgningsförlust af 

 17,5 8 procent. Detta material var dock långt ifrån rent. Till 

 nedanstående fullständiga analys utplockades med stor svårighet 

 0,3 6 7 gram. Dessa voro dock ej hellen' fullkomligt rena, utan 

 visade vid 80 gångers förstoring ännu vidhängande små kalk- 

 spatsdelar och små Hausmannitkorn. Vid glödgningen i små 

 bitar i öppen luft förlorade dessa sitt vatten och svartnade. 

 De innehöllo: 



Si 0,0044 gram 



Mn 0,0483 » 



Mg 0,1960 » 



Ca 0,0240 » 



Glödgningsförlust (H) 0,0950 » 



= 0,36 7 7 gram. 



