96 ERIKSSON, OM TIALDIN OCH DESS RATIONELA FORMEL. 



tvänne formler, af hvilka han ej kau säga, hvilken är den 

 rätta. 



Då han 1 ) oxiderade tialdin med kaliumpermanganat löst i 

 vatten, erhöll han utom svafvelsyra äfven ättiksyra och kalium- 

 saltet af en disulfonsyra: 



CoEiQSoOgKo. 

 Af denna disulfonsyra har han sedermera 2 ) framstält utom ka- 

 liumsaltet salter af natrium, barium, kalcium, magnesium, zink, 

 kadmium och koppar, hvilka alla äro kristalliserande kroppar, 

 som lösas i vatten. Den fria syran är sirapslik, löslig i vatten 

 och sprit. Syran och hennes salter afvika till sina egenskaper 

 från etylendisulfonsyran och hennes salter och måste betraktas 

 såsom 



etylidendisulfonsyra = CH 3 — CH . (S0 3 H) 2 . 



Uppkomsten af disulfonsyra gör tydligt, att åtminstone en 

 af tialdins etylidengrupper är bunden vid 2 svafvelatomer, och 

 af de många förr föreslagna formlerna för tialdin har man nu 

 väl endast att taga i betraktande 

 N /-C 2 H 4 

 ' \ C,H 4 — S — C,H 4 . SH. samt 



NH /C,H 4 — S\ _ 

 \C 2 H 4 — S/ 



E. Brusewitz och M. Luthander 3 ) omnämna, att tialdin- 

 salter hafva en stor lätthet att sönderdelas synnerligast de svaf- 

 velsyrade och fosforsyrade salterna, så att långa fina kristall- 

 nålar afsätta sig på det kärl, som befinner sig i närheten af 

 den skål, hvaruti en tialdinsaltlösning blifvit öfver svafvelsyra 

 lemnad till afdunstning. Dessa fina kristallnålar, hvilka vanli- 

 gen afsatte sig just på de ställen af svafvelsyrekärlet, hvarest 

 ett tunnt lager af svafvelsyra befann sig, voro olösliga i vatten, 

 men lättlösliga i eter och alkohol. De erhöllos dock i så ringa 

 mängd, att ingen analys kunde pä dem företagas. 



') Berichte der Deutschen Chemischen Gesellschaft; XI s. 1384. 



2 ) Ofvan nämda arbete s. 1692. 



") Om några Thialdinsalter; Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. 1865, 337. 



