98 ERIKSSON, OM TIALDIN OCH DESS RATIONÉLA FORMEL. 



sprit, mycket lätt i något uppvärmd alkohol, i eter, kloroform, 

 kolsvafla ni. fl. lösningsmedel. Den kristalliserar hufvudsakligast 

 i långa, hvita nålar; en och annan gång erhöll jag vårtlika gytt- 

 ringar af smärre nålar, samt äfven till formen obestämda, breda 

 kristaller. 



Analys : 

 Kristallerna prässades mellan papper och smältes. 



1. Ett prof af 0,3448 gr. behandlades med 2 gånger så 

 så mycket utspädd salpetersyra, som var beräknadt, i 

 tillsmält rör. Svafvelsyran utfäld med klorbarium lem- 

 nade 1,0752 gr. bariumsulfat motsvarande 0,1477 gr. 

 svafvel. 



2. Ett prof af 0,2947 gr. oxideradt med salpetersyra gaf 

 0,9243 gr. Ba S0 4 motsvarande 0,i269 gr. svafvel. 



3. Ett prof af 0,3 507 gr. gaf 0,5599 gr. C0 2 motsvarande 

 0,1527 gr. C och 0,26 19 gr. H 2 motsvarande 0,0291 

 gr. H. 



1 2 3 



C = — — 43,54 



H = — — 8,29 



S = 42,8 3 43,0 6 — 

 O = (5,34) (5,11) - 

 Dessa analyser gåfvo dock ingen formel på ämnet. Vid 

 undersökning af smältpunkten visade sig, att det började smälta 

 vid 45,5% men var ej fullständigt smält förr än vid 55° — 60°. 

 På grund häraf började jag misstänka, att kroppen utgjorde en 

 blandning af tvänne eller flera ämnen. För att skilja dem åt 

 försökte jag flera sätt, men lyckades ej; en del tycktes dock 

 vara något lättlösligare i sprit än den andra. Efter mångfal- 

 digt upprepade lösningar i varm sprit och kristalliseringar lyc- 

 kades det mig slutligen att erhålla några gram, sam hade en 

 konstant smältpunkt nämligen 102". Att få den andra, lättlös- 

 ligare kroppen, som har en lägre smältpunkt, ren stod dock ej 

 i min förmåga. Jag löste många gånger i sprit, samt fälde åter 

 ined vatten, men alltid följde något med af ämnet med högre 



