ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1882, N:0 3. 15 



15. Nederst vid hafsytan spridda stycken af Stromatoporae,. 

 Heliolithes och andra, samt ett band af ett Cyathophyllum 

 (? C. dianthus Sil. Syst) i stora grupper. 



Stora korallbäddar finnas visserligen på andra punkter, så- 

 som t. ex. på Lindeklint af Coenostroma, Favositidse, Halysites 

 och Cyathophyller, men dessa ligga der hopvräkta utan ordning, 

 liksom i en strandvall bildad under häftigt vågsvall. På Stora 

 Carlsö deremot intaga korallerna ännu ofta samma ställning 

 som på den urtida hafsbottnen och det är ej sällsynt att an- 

 träffa exemplar af Omphyma turbinata, som stå på sin smala 

 spets med kalkmynningen uppåt och med de rotlika stolon- 

 rören från kalken utstrålande åt alla håll. Ett sådant exem- 

 plar har stolonrör af 66 millimeters längd. De mest i ögonen 

 fallande korallagren äro de, som bildas af de båda Omphy- 

 morna. O. turbinata är den äldre formen, om man får dömma 

 efter förekomsten här i klippan, och man ser endast en eller 

 annan sällsynt O. subturbinata spridd i den oräkneliga mängden 

 af O. turbinata. Men ännu vida talrikare är O. subturbinata i 

 sin bädd. Exemplaren tyckas hafVa legat någon tid döda och 

 torna på hafsbottnen före inbäddandet, emedan kalkarnes botten 

 ofta är bevuxen med bryozoer och maskrör. Men de äro ej 

 nötta och den finaste ornamentering på ytan är ännu bevarad, 

 hvadan det är antagligt, att det djup, på hvilket de lefvat och 

 der de bli 'f vit liggande, varit rätt stort och föga berördt af våg- 

 rörelsen, likväl ej på långt när så stort, att det kan på minsta 

 vis förliknas med de stora hafsdjup under 400 famnar, der djup- 

 vattensfaunan börjar visa sig. De öfversiluriska faunorna kunna 

 ej anses i någon mån som djupvattensfaunor. Omphyma sub- 

 turbinata uppnådde den ansenliga storleken af 3,2S decimeter i 

 längd och 7,3 millim. i kalkens bredd, samt är jemte Cyatho- 

 phyllum angustum den största af alla de Gotländska s. k. rugos- 

 korallerna. Det råder en ganska regelbunden parallelism emellan 

 dessa båda Omphymaband och man ser dem i den blottade 

 profilen mellan Spangände och Stor Nasu, der mergelskiffera 



