ÖFVEKSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1882, N:0 3. 23 



stämmeisen ej med den närmast belägna Djupviken, utan med 

 den aflägsnaste af de tre lokalerna, Westergarn, och äfven med 

 Petesviken i högre grad än med Djupvik. Nu har det aldrig 

 dragits i tvifvelsmål att mergelskiffrarne vid Djupvik och Ler- 

 berget tillhöra samma nivå och att de en gång stått i samman- 

 hang genom nu förstörd förbindelse öfver det sund, som 

 skiljer dem, eller med andra ord det har ej betvifiats, att de äro 

 samtidiga bildningar. De hvila båda under den karakteristiska 

 Pentameruskalken. Men bildningen vid Petesvik är också sam- 

 tidig med Djupviken. Genom vandringar längs med stranden 

 söderut åt Habblingbo från Eksta skall man öfvertyga sig der- 

 om. Inga sädana stupningar eller rubbningar uppträda här, att 

 någon öfverlagring kan antagas. Bortom Stenbro ä öfvergår 

 Djupviksmergeln till den starkt kalkhaltiga Petesviksmergeln. 

 Ännu större förändringar af bergarten i lager af samma nivå 

 har man i södra Gotland, der norr om Rohne sandstenen er- 

 sättes af mergelskiffer, eller i Hväte, der vid Gullarfve ett 

 sandstensområde uppträder midt uti Pentameruskalken. För så 

 vidt åter de med Westergarn så nära öfverensstämmande Ler- 

 bergslagren äro samtidiga med Djupvik och Petesvik, måste 

 följaktligen äfven Westergarnsskiffern, hvilken med allt skäl 

 kan anses såsom en direkt fortsättning af Qarlsömergeln, vara 

 det. Vi se således här huru samtidigt på fyra olika punkter 

 inom ett ej synnerligen vidsträckt område faunan till sin sam- 

 mansättning visar så stora skiljaktigheter, att inan på grund af 

 dem varit böjd sluta till oliktidighet. Detta gäller isynnerhet 

 om mergelskiffern vid Petesvik, hvilken antagits vara samtidig 

 med Lau-lagren på ostkusten, hufvudsakligen till följd af förekomsten 

 af Rhizophyllum gotlandicum och Spirifera Schmidti, samt äldre 

 än Klintebergets Pentamerus-kalksten. Men man kan nära 1 mil 

 längre upp från stranden, vid Heinse ångsåg, se huru Petesviks- 

 skiffern, sedan den uppnått en mägtighet af vid pass 70 fot, går 

 in under den medelgotländska Pentameruskalken, som litet längre 

 i norr bildar kullarne i Fardhem och Linde. Dessa åter äro i 

 nivå och samtidiga med Klintebergets och Carlsöarnes Penta- 



