24 LINDSTRÖM, ANTECKNINGAR OM SILURLAGREN PÅ CARLSÖARNE. 



raeruskalk. Det har då icke, när äfven detta förhållande kom- 

 mer till, stor sannolikhet för sig, att de underliggande mergel- 

 bäddarne skulle på någon punkt öfverlagra hvarandra. Det 

 är likaledes antagligt, att Laubackarnes kalk ligger i nivå 

 med den medelgotländska. Rhizophyllum i Petesviksskiffern är 

 något skiljaktig från Laubackarnes och har på den senare 

 lokalen utgrenat sig i två former och det är äfven anledning 

 att antaga det samma Rhizoph. gotlandicum funnits i Klinte- 

 bergets kalk som i Laubackarne. Det är redan ofvanför an- 

 tydt, att det tyckes vara en regel att åtskilliga former, som 

 först visa sig i mergelskifferbäddarne, flyttat mot norr under 

 tiden för kalkstenens bildning och att de icke hittas i kalkstens- 

 bäddarne omedelbart öfver den äldsta fyndorten, men väl nord- 

 ligare eller ostligare. Så återfinner man Petesvikens Rhizophyllum 

 först i någon nämnvärd mängd i Lau, Strophom. filosa, Pentam. 

 conchidium från samma ställe först i Klintebergets kalk. Po- 

 lyorophe, Omphyma från Lerbergslagren återkomma i kalkstenen 

 vid Wisby och nordligare, Cyathophyll. calceoloides äldst vid 

 Gnisvärd, är sedan vanlig i Wisbykaiken och dessa bevis skulle 

 kunna mångdubblas. 



Ofvan anförda skiljaktigheter mellan närliggande lokaler 

 torde således snarare vara beroende på någon olikhet i den urtida 

 hafsbottnen, eller på arternas inskränkta utbredningsområde *), 

 samt icke nödvändigtvis på oliktidighet, isynnerhet som det ej 

 varit möjligt att påvisa öfverlagring. Liknande förhållanden 

 torde kunna anföras från nutidens haf, i synnerhet från kuster 

 inom tropiken, och från yngre formationer har man det kända 

 faktum från Antwerpens crag, der man på grund af faunans vexlande 

 utseende antog en hel mängd underafdelningar, till dess man genom 

 de vidsträckta fästningsarbetena vid sistnämnde stad kom till visshet 



') Juom ett så inskränkt område som den smala strandremsan af Petesvik 

 med en längd i söder och norr af i / 3 mil öfvertygas man om de nära nog 

 strängt afsöndrade gränser, inom hvilka flera brachiopodarter uppträda. Så 

 Spirifera exporrecta och Pentam. linguifer endast på norra sidan, Spirifera 

 elevata och Pentam. galeatus endast på södra sidan. 



