ÖFVERSIGT AF K. VETEN3K.-AKAU. FÖItHANDUNGA R 1882, N:0 3. 47 



C. intestinalis befanns oftast fri från parasiter; de enda, 

 som hos denna erhöllos, voro Doropygus gibber (hvilken i sin 

 förekomst synes bunden till denna och Ph. ob Ii qua) samt Asci- 

 dicola rosea och Notodelphys Allmanni, 



I Ph. vir g in e a träffades Notod. Allmanni och caerulea 

 samt Doropygus pulex och i Ph. patula den sistnämnda och 

 Notod. agilis. 



De hos Cynthier, hufvudsakligen hos Styela gyrosa, funna 

 arterna voro Gunentophorus globularis och Dorop. pulex, hvilka 

 ofta till ett antal af 30 ocb derutöfver, af den sednare äfven 

 hanexemplar, anträffades inom samma gälsäck. 



Hos den stora mängd Tunikater, uppgående till flere hundra, 

 hvilka jag för mitt ändamål öppnade, lyckades jag dock aldrig, 

 vare sig inom deras respirationssäck eller mellan dennas lamel- 

 ler, upptäcka några tidigare utvecklingsstadier af dessa parasit- 

 kopepoder, hvilka om de der funnits lika litet borde undgått 

 uppmärksamheten som t. ex. den till knappt 3 / 4 mm. längd upp- 

 gående Buprorus. 



Tillsvidare och så framt ej nya undersökningar gifva vid han- 

 den, att dessa utvecklingsformer vid en annan årstid der äro att 

 anträffa, hvilket dock af flere skäl förefaller föga sannolikt, anser 

 jag mig derför hafva anledning antaga, att dessa parasiters ut- 

 veckling sker utom den värd, hvilken de vid tiden för köns- 

 mognaden välja till vistelseort, och att denna åter genast öfver- 

 gifves af den nykläckta Nauplius. 



I sitt fullbildade tillstånd ega arterna af slägtet Notodel- 

 phys ännu qvar förmågan att fritt simma omkring, när de af 

 en eller annan orsak blifvit skilda från sin värd, något som 

 äfven tillkommer de ofvan omtalade slägtena Lichomolgus och 

 Doridicola af Sapphirinidernas familj; hos andra åter såsom 

 hos slägtet Doropygus och framför alla Gunentophorus (honan) 

 företer det könsmogna stadiet en tillbakagående metamorfos så 

 tillvida, som dessa då mer eller mindre förlorat nämnda förmåga. 



Ehuru ej bundna vid sin värd i den meningen, att de 

 för sin tillvaro behöfva en af honom beredd näring, hafva 



