ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1882, N:0 3. 75 



var. campestris, Caloplaca ferruginea, Aspicilia gibbosa, Urceo- 

 laria scruposa, Gyropliora polyphylla & var. deusta, hyperborea, 

 Stereocaulon paschale, Lecidea furvella, Buellia insignis och 

 sororiaf, Rhizocarpon geographicum och åtskilliga mikroskopiska 

 arter af samma slägte, en Verrucaria o. s. v. 



På rönn förekommo: Parmelia olivacea, Physcia stellaris 

 & ccesia, Xanthoma vitellina. & lychnea, Caloplaca cerina, Ar- 

 thonia radiata samt en Arthopyrenia. 



Något olika tedde sig lafvegetationen på stenarna på en 

 sank lokal nedanför gästgifvaregården ej långt från Torne elf: 

 Physcia ccesia, obscura, Lecothecium, Pannaria microphylla, 

 Placodium melanaspis, saxicola, Aspicilia gibbosa & värr. larvata 

 och squamata? cinerea, lacustris, Nephroma papyraceum, Urceo- 

 laria scruposa & ß bryophila, Parmelia sorediata, Gyropliora 

 deusta, Lecidea panosola, fusco-atra in. fl., Rhizocarpa, Verrucaria 

 nigrescens, en Collema och på jord Posomyces rosens. 



Isovara är nederst beklädt med gles barrskog, derefter följer 

 ett bälte af nedrasade stenblock och ofvan detta, nära den fasta 

 bergväggen, en afbruten rad af träd, mest björk. Den vid- 

 sträckta toppen är sönderklyftad i flera låga bergväggar, mellan 

 hvilka och i remnorna för öfrigt växa vresiga tallar med en för- 

 vånande lifskraft. Såsom exempel härpå kan nämnas, att en 

 tall, som af vinden blifvit uppryckt med rötterna och kullkastad, 

 ännu visade full grönska, ehuru han säkerligen legat så i åt- 

 skilliga år. Flere af grenarna på stammens öfre yta hade an- 

 tagit lodrät ställning och utbildat sig till verkliga träd. 



Den skogbeväxta trakten vid bergets fot är särdeles lat- 

 fattig, enär träden, som sagdt, äro för unga och jordgrunden 

 består af sand. De kors och tvärs gående stigarne synas verk- 

 ligen vara ypperliga lokaler för Solorina crocea och jag väntade 

 ovilkorligt att finna den, men sökte förgäfves. Flyttblocken äro 

 tvifvelsutan intressantast i licheniskt afseende, men minst en 

 sommar skulle erfordras för att undersöka dem alla. Lafvege- 

 tationens physiognomi, sådan den företer sig under en vandring 

 uppför bergets branter, är ungefärligen följande: Psora cinereo- 



