4 BACKLUND, BESTAMMANDET AF EN PLANETS MASSA. 



utanpå en cylindrisk yta, hvars plana genomskärning vinkelrätt 

 mot axeln är cirkulär. Radien i den cirkel, som till följd af 

 denna konstruktion beskrifves af objektivhälfternas optiska medel- 

 punkter, är lika med objektivets brännvidd. Vid alla de lägen, 

 objektivhälfterna kunna hafva, befinna sig således deras bränn- 

 punkter städse i denna cirkels medelpunkt. Bland fördelar, som 

 häraf uppstå, må anföras, att rörlig okularställning är öfver- 

 flödig. Medelst en enda nyckel försättas båda objektivhälfterna 

 i samtidig, lika stor men motsatt rörelse; rörelsens belopp an- 

 gifves af vid linserna fastade skalor, som afläsas från okularet 

 medelst ett genom tuben gående långt mikroskop. Positions- 

 cirkeln är fästad vid vaggan och afläses likaledes från okularet 

 medelst tvenne diametralt motsatta kikare. Att observatorn 

 sålunda för hvarje inställning ej behöfver lemna sin plats vid 

 okularet är ej blott beqvämt utan äfven en tidsbesparing, som 

 särskildt vid satellitobservationerna är af väsendtlig betydelse. 

 Tillfölje deraf, att nyckeln, hvarmed objektivhälfterna försättas 

 i rörelse, går genom tubens inre, kan man observera alla posi- 

 tionsvinklar i tubens motsatta läge, det enda möjliga sätt att 

 eliminera vissa instrumentalfel. Objektivet har 4,2 engelska 

 tums diameter och 64 tums brännvidd. 



Det andra skälet, hvarföre jag hoppas vinna ett skarpare 

 resultat, är, att jag mäter satelliternas inbördes afstånd och 

 rigtningar i stället för deras afstånd och rigtningar i förhållande 

 till planeten. Då tvenne satelliters relativa läge kan mätas 

 med samma skärpa som tvenne stjernors, sä är det lätt begrip- 

 ligt, att denna metod måste vara noggrannare än den Besselska, 

 såvida de sökta storheterna framgå med motsvarande vigt ur 

 de observerade. Det är på Direktor Struves förslag jag be- 

 slutat mig för detta sätt att observera, sedan jag dock förut 

 öfvertygat mig, att sådana observationer lämpligen anordnade 

 likaväl kunna läggas till grund för beräkningen af planetmassan, 

 som de omedelbart iakttagna afstånden från planeten. Det är 

 min afsigt att här framställa de formler, medelst hvilka man 

 ur de observerade inbördes afstånden och rigtningarne kan här- 



