ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1882, N:0 é. 29 



tillståndskurvan, kunna anses som denna krafts komposanter *). 

 Af eqv. (5) och (20) erhåller man 



dU=(X — p)dv + Ydp 

 eller 



dU=X'dv + T dp (21); 



der X' och Y' kunna betraktas såsom komposanterna till en 

 kraft, hvilken, ständigt verkande normalt mot den isodynamiska 

 kurvan, men följande tillståndskurvan med sin angreppspunkt, 

 förrättar ett arbete lika med det inre arbetet. Jemför man 

 eqv. (21) och (2 a) visar det sig, att 



(X'— l')dv = c'dT— Y'dp. 

 Denna eqvation är gällande för alla värden på v, p och T, 

 som satisfiera kroppens tillståndseqvation. Antaga vi att v är 

 konstant och således eqvationens venstra led = 0, så är den 

 äfven tillämplig, men under förutsättning, att dT och dp be- 

 stämmas så, att de motsvara detta värde. Häraf följer att 



r Ut) v ' 



eller på grund af eqv. (12) 



ft — h' __ C — C" /99\ 



r~-~ c'~~' ^ z > 



På samma sätt erhålla vi af eqv. (21) och (la) 



( Y' — ti) dp = C'dT— X'dv, 



och, om vi antaga p konstant, 



A" — [dTJp ' 

 samt med hänsyn till eqv. (9) och (21) 



£ = ^ (23) 



och 



C = ^ (24). 



Med iakttagande af eqv. (19) finner man slutligen 



nr i 

 11 



') Öfversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens förhandlingar, 1874, N:o 6 



*' = — Wh 



