ÖFVFRSIUT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1882, N:0 4. 49 



växer, l ) utan, liksom den närmast beslägtade A. Thaliana, 

 endast på nästan naken sand eller stenmurar (mestadels i eller 

 nära städer såsom ruderatväxt, hvaraf namnet A. Thaliana ß 

 urbicola i äldre upplagor af Hartinans flora) såsom i Orebro- 

 och Strengnästrakten, der jag flerstädes haft tillfälle att se 

 denna art växande. Icke blott i Småland, utan äfven på Oland, 

 såsom i en sank hage vid Skedemosse i Köpings socken, och 

 på Gotland, hvarifrån jag hos Adjunkten A.Westöö sett exemplar, 

 af honom funna i den numera utdikade och nästan torrlagda delen 

 af Wänge myr, växer A. arenosa endast på fugtig mossjord. 2 ) 

 Namnet är således i hög grad illa valdt, om det nemligen ur- 

 sprungligen skolat afse den art, som numera allmänt så benämnes. 

 Men detta synes verkligen icke hafva varit förhållandet. Ty 

 Linné, som förblandade ifrågavarande båda arter och först be- 

 skrifvit sin Sisymbrium arenosum i den år 1753 utgifna första 

 upplagan af species plantarum och med samma ordalag, som i 

 den två år senare utgifna andra upplagan af Flora suecica, 3 ) 



') Uti Gren. & Godrons Flore de Trance säges A. arenosa väsa »dans les 

 lieux humides et ombragés des Vosges, du Jura, des Alpes, des Pyrenées 

 etc et sur les coteaux calcaires dans presque toute la France«, och är den 

 således der uteslutande en bergväxt, sådan den ock, att döma af exemplar, 

 som jag eger från sandstensklippor i Sachsiska Schweitz, äfvensom af ut- 

 trycken i Kochs Fl. Germ, et Helv., tyckes vara i Tysklands och Schweitz' 

 högländer, hvarest den säges finnas »in rupium fissuris et lapidosis». Att 

 i andra delar af Tyskland arten säges förekomma »in campis arenosis» är 

 dock ett anmärkningsvärdt förhållande, som står i strid med uppgiften i 

 den franska floran, samt måhända torde bero af någon iörvexling med A. 

 suecica, ehuru icke af Koch sjelf, som både genom beskrifningen ocb de 

 åberopade synonymerna tyckes hafva noga åtskiljt arterna, men hos dem, 

 som för honom uppgifvit växtlokalerna för A. arenosa. I Scopolis Fl. 

 Carn. säges arten växa »in Gross-Gallenberg» samt »in sylva Schwarzen- 

 bergensi super saxa.» 



2 ) Exemplaren från Gotland och Oland likna fullkomligt de Småländska från 

 Kråksniåla. 



3 ) Sannolikt, eller snarare påtagligen, efter det exemplar från Finland, som 

 finnes i hans herbarium och enligt Lektor Hartman tillhör A. suecica. Orda- 

 lagen äro nemligen : Sisymbrium (arenosum) foliis lyrato-serratis scabris 

 radicalibus, caule subnudo ramoso.» I flora suecica ed. 2 uteslutas de i 

 Spec. pl. ed. 1 åberopade synonymerna »Eruca caerulea . . . Bauh. pin. och 

 Eruca sylvestris major... Loes. pruss.», men tillägges följande: »Habitat in 

 Esbo Nylandiae, Argillander. Folia radicalia lyrata, parva, hispida : seg- 



Öfoers. af K. Vet.-AJcad. Förh. Arg. 39. N:o 4. 4 



