ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FORHANDLINGAR 188 2, No 4> 67 



liga typ, sådan den framställes i Vill. Voy. tab. 2 fig. 1 — 

 förekommo nemligen dels denna hufvudform med ljust blågröna, 

 styfva, endast i kanten och på ryggnerven styft långhåriga blad, 

 som på undre sidan antingen alldeles saknade eller endast på 

 ryggnerven hade några serdeles små och spridda stjernhår, samt 

 med eller utan längre gråspetsade hår på de mer eller mindre 

 sparsamt stjernbeströdda blomholkarne, hvilkas fjäll hade mörk- 

 grön glandelhårig rygg samt en smal och något blekare kant. 

 Denna form, som någon gång hade flera uppstigande och blom- 

 bärande sidostjelkar från rotbladsknippet, fans endast på fugtig 

 gräsmark i ängen. Dels förekom i samma äng en annan form 

 af samma art (= H prsealtum var. hirsutum Koch, H. Zizia- 

 nnra Tausch.) på öfvergång till H. fallax Fr. Symb. med stjel- 

 ken och bladens båda sidor rikt besatta med långa, styfva, ut- 

 stående, vid roten svarta och upptill gråspetsade hår, såväl 

 stjelken som de långsträckta och smala bladens undersida be- 

 strödd med glesa stjernhår, samt de smärta holkarnes smal- 

 spetsade och mörka fjäll nedtill försedda med långa gråspetsade 

 hår och få glandelhår, blandade med strödda stjernhår. Denna 

 form liknade mycket den i Fr. Symb. s. k. H. sabinum var. 

 norvegicum utom i afseende på kantblommornas färg, hvilka 

 alldeles saknade röda strimmor. Båda formerna hade visser- 

 ligen ej så stora korgar, som hos H. dubium vanligtvis före- 

 komma, men dock ungefär så stora sådana som hos H. cymo- 

 sum och således ej obetydligt större korgar än hos andra for- 

 mer af den kollektivt uppfattade arten H. praBaltum Auctt., 

 deri former inrymmas, hvilkas blomkorgar äro i storlek nästan 

 jemförliga med H. florentini. 



Under mina exkursioner i trakten af Nors fann jag till 

 min förvåning, att Anemone sylvestris, som växer i Hesle äng 

 invid buskrötter på sank mark och har sin vanliga blomnings- 

 tid i början af Juni, ännu den 6 Juli stod i full blomning, hvil- 

 ken således var en hel månad försenad. Afven hade jag här 

 tillfälle att öfvertyga mig om det bestämda sambandet mellan 

 Inula ensifolia och I. salicina. Redan i mina Observationes cri- 



