ÖF VERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1882, NlO 4. 87 



var 3 — 2 tum i längd och småningom aftog uppåt, bredare och 

 nästan äggrunda samt, utom de två öfversta, kort skaftade med 

 på skaftet nedlöpande skifva; alla stjelkbladen liksom rotbladen 

 voro ofvanpå tätt besatta med små hvitaktiga punkter, på undre 

 sidan och i kanten kort och temligen glest och styft hvithåriga, 

 samt på skaften, isynnerhet vid deras fästen på stjelken, för- 

 sedda med längre, gröfre och tätare hår; den stora och yfviga 

 blomqvasten var af nästan samma utseende som hos den rätta 

 H. ramosum Kit., som jag förut beskrifvit, och hade utsperrade 

 grenar, hvilka liksom korgskaften voro temligen starkt stjern- 

 håriga och uppåt mer och mer rikt försedda med långa grå- 

 spetsade, något krusiga hår, men utan glandelhår; de temligen 

 stora blomkorgarne voro af samma form, färg och utseende som 

 hos H. norvegicum, men alla holkfjällen, som alldeles saknade glan- 

 delhår, hade i kanten och ända upp till yttersta toppen en rikare 

 beklädnad af stjernhår samt voro på ryggen nästan ännu mera 

 tätt besatta med långa gråspetsade hår än hos denna art, och 

 stiften voro i yngre tillståndet ej fullt gula, utan något grön- 

 aktiga och sedan mörknande. 



Efter återkomsten till Calmar, begaf jag mig den 24 Juli 

 med bantåget till Brånahult i nordvestra ändan af den flera 

 qvadratmil omfattande Madesjö socken och fann vid gruset invid 

 banvallen nära stationen talrika stånd af en Hieracium, som ut- 

 märkte sig derigenom, att den hade föga mer än fotshöga, upp- 

 stigande stjelkar, som voro serdeles greniga ända från den tätt 

 sträfhåriga basen (der ej sällan funnos sterila tofslika rosetter 

 af nästan oskaftade, småtandade, kanthåriga, aflånga och nästan 

 trubbiga rotblad), samt nedtill hade några få vid basen run- 

 dade, oskaftade och föga tandade stjelkblad, hvarigenom den 

 fick ett utseende som något liknade H. sparsifolii Lindeb., 

 ehuru bloinholkarne voro spensligare än hos denna Hieraciiform, 

 och de med långa fina glandelhår rikt försedda, temligen blekt 

 gröna holkfjällen smalare, mera spetsiga och på ryggen mer och 

 mindre rikt stjernhåriga. Samma form (= H. rigidum* glareo- 

 sum mihi), hvars stift äro svagt livescenta eller nästan gula, 



