96 LÖNNROTH, EN BOTANISK RESA I SMALAND OCH PÅ GOTLAND. 



tion frodiga exemplar af Oenothera biennis växa i stor ymnighet 

 på gruset invid banvallen i en lång rad af flera hundra fots 

 längd. I Oscarshamn besteg jag en ångbåt, som den 4 Augusti 

 återförde mig till Calmar. 



Efter ett par dagar, då väderleken blef något vackrare, 

 gjorde jag på nytt en tur till Wisby, hvarifrån jag straxt fort- 

 satte resan till Klintehamn. Under en vistelse derstädes för 

 två år sedan hade jag gjort ett misslyckadt försök att på den 

 ej långt derifrån liggande lilla Carlson påträffa Scolopendrium 

 officinale, och jag begaf mig fördenskull ånyo dit för samma 

 ändamål. Men oaktadt mycket sökande på den af botanister 

 anvisade platsen, kunde jag icke finna nämnda växt, antagligen 

 af den orsak, att den nu blifvit i det närmaste utrotad der- 

 städes. På stora Carlson lyckades jag deremot återfinna Adonis 

 vernalis som, naturligtvis nu gången i frukt, växte i stor ym- 

 nighet i en dalgång på midten af ön. På samma ö anmärkte 

 jag för öfrigt, att inga telningar funnos invid de få almar, som 

 ännu der qvarstå, hvarföre i en icke så aflägsen framtid, då 

 dessa träd dött ut, all trädvegetation på densamma torde komma 

 att saknas. 



Den 11 Augusti gjorde jag en utflygt till Mölnare i Klinte 

 socken, hvarest Mentha sylvestris, som jag der för 32 år sedan 

 först upptäckte såsom ny växt för Gotland, på sednare tiden 

 spridt sig vida omkring i den lilla qvarnbäcken, der den nu 

 stod i sin rikaste blomning. Vid vägen ofvanför Mölnare gård 

 fästes min uppmärksamhet på en temligen högväxt blåhallon- 

 buske med långa bland buskar insnärjda refvor, hos hvilka åt- 

 skilliga blad hade fem i st. f. tre småblad, voro tvåparigt sam- 

 mansatta med stort afstånd mellan bladparen samt, liksom de 

 äldre stjelkarnes, ofta på undre sidan gråa af en tätare filt- 

 hårighet, alldeles som hos Rubus pseudoidasus. Men stjelkarne 

 voro späda, taggarne fina och korta, och blommorna hade all- 

 deles samma utseende som hos R. csesius, hvilken äfven växten 

 allt öfrigt liknade. Märkvärdigt var ock, att intet spår af 

 fruktbildning visade sig hos denna Rubusform, ehuru ett stort 



