ÖFVERS1GT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 8 2, N:0 5. 37 



ständigheter, som betinga deras förorening. De organiska ämnena 

 i vattnet undergå nemligen en ständig ehuru långsam förbrän- 

 ning till följe af vattnets lufthalt 1 ). Sker vattnets förorening 

 hastigt, så kan der blifva brist på syrgas i vattnet och för- 

 ruttnelseprodukter uppträda. Ju långsammare deremot vattnet 

 förorenas, desto mer bör syrsättningen af de i vattnet redan be- 

 fintliga organiska ämnena under en viss tid kunna fulländas. 

 Man kan derföre tänka sig att de organiska ämnena i sådana 

 vattensamlingar, hvarest vilkoren för syrsättningen äro gynn- 

 samma i förhållaude till föroreningsprocessen, äro af annat slag 

 och hafva en annan reduktionsfaktor för syreförbrubningen än 

 i de vatten, som hastigare förorenas, eller hvarest vilkoren för 

 syrsättning äro mindre gynnsamma. Af liknande anledningar 

 vore det äfven tänkbart att den ifrågavarande reduktionsfaktorn 

 för källvatten kan vara en aiman än t. ex. för vanliga sjö- 

 vatten. Endast direkt undersökning kan afgöra huru dermed 

 förhåller sig. 



Omständigheterna hafva ej tillåtit mig att experimentelt 

 ingå på dessa frågors besvarande, huru mycket intresse de än 

 ur många synpunkter kunna ega. Men då de analyser jag före- 

 haft hufvudsakligast afsågo Stockholms vattenledningsvatten, så 

 sökte jag redan vid början af mina arbeten att för detta vatten 

 bestämma reduktionsfaktorn för syreförbrukningen. Mitt till- 

 vägagående vid denna bestämning, som likväl ej är i alla af- 

 seenden tillfredsställande, var i hufvudsak följande. 



Inemot 60 liter vatten koncentrerades efter hand så, att 2 å 

 3 liter i sender inkokades till mindre volum, hvarefter dessa 

 återstoder blandades och vidare indunstades. Under dessa ope- 

 rationer utföllo och utkristalliserade temligen mycket salter, men 



') Förmodligen förminskas deras mängd äfven derigenom att de i vattnet lef- 

 vande organismerna tillgodogöra sig dem, ehuru dessa organismer sedan i 

 sin ordning komma att gifva anledning till vattnets förorening. Det torde 

 för närvarande vara svårt att säga, hvilkendera af dessa processer, den ke- 

 miska syrsättningsprocessen, eller de organiska ämnenas absorption af lef- 

 vande organismer, som spelar den hufvudsakliga rolen i den naturliga re- 

 ningsprocess, som utan tvifvel försiggår i öppna vattensamlingar. 



