ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 188 2, N:0 6. 7 



Det har således visat sig, att den s. k. a-diklornaftalin, 

 som erhålles vid naftalintetraklorids sönderdelning med alkolw- 

 lisk kalilut icke är ren utan en blandning af 2 diklor naftaliner, 

 a-diklornaftalin, smältande vid 38° C. (ej vid 35 — 36°, som hit- 

 tills uppgifvits) och i-diklornaf talin, smältande vid 120° C, men 

 att den deremot icke innehåller ß-diklornaftalin. I en kloro- 

 formlösning af fullt ren a-diklornaftalin har jag vidare inledt 

 fri klor och funnit, att denna fortfarande ger ß-diklornaftalin- 

 tetraklorid i räl utbildade prismer, smältande vid 172° C. Som 

 jag nyss påpekat, låter detta förhållande icke förklara sig af 

 den allmänt antagna Gr^ebe-Erlenmeyerska naftalinformeln. 



I »Amer. chem. Soc. 1880 II 205» 1 ) hafva Leeds och 

 Everhart beskrifvit ett försök att låta naftalintetraklorid vid 

 200° C. inverka på fuktig silfveroxid, hvarvid de erhållit en 

 diklornaftalin, smältande vid 120° C. Såväl på grund af smält- 

 punkt som beredningssätt öfverensstämmer denna med den nyss 

 beskrifna och de böra derföre anses identiska. Den nya diklor- 

 na ftalinen är den nionde i ordningen af de enl. den vanliga 

 naftalinformeln teoretiskt möjliga 10 diklornaftalinerna och bör 

 derför betecknas med 1. 



En tionde isomer, smältande vid 94° C, har helt nyligen 

 uppstälts af Claus och Oehler 2 ). Denna, som har erhållits 

 genom fosforpentaklorids inverkan på a-naftolsulfonsyra, torde 

 dock tillsvidare anses osäker, då den uppgifves ega fullkomligt 

 samma konstitution, som förut är bevisad tillkomma ^-diklor- 

 naftalin och för öfrigt vid oxidation ger ftalsyra och naftokinon, 

 hvilket står i strid med alla andra klornaftaliners förhållande. 

 Vid oxidation af en klornaftalin ingår nemligen alltid den ben- 

 zolkärna, som innehåller de flesta kloratomerna, i ftalsyran. För 

 öfrigt oxideras densamma mycket lättare än alla andra klor- 

 naftaliner. 



') Se Ber. D. chem. Ges. XIII 1870. 

 2 ) Ber. D. chem. Ges. XV 312. 



