ÖFVERSCiT AF K. VETENSK.-AKAÜ. FÖRHANDLINGAR 1882, N:0 6. 15 



plasmatraaden hos Chlamydococcus, som han vil have henfört 

 til Dyreriget: »Mich beunruhigt auch der Umstand nicht im ge- 

 ringsten, dass der Chlamydococcuskörper öfters feine Proto- 

 plasmafäden zur Hülse entsendet, diese sind vielmehr als äus- 

 sert zarte Pseudopoden zu deuten und entsprechen vollkommen 

 den feinen schwanzartigen Fortsätzen, welche aus dem hintern 

 Körperende der Dinobryinen und manche Monadinen hervorge- 

 sponnen werden, und womit sich die ersteren im Grunde ihrer 

 Hülse, die letzteren an fremden Gegenständen anheften, den 

 diese Fortsätze können nach Belieben wieder loslassen und ganz 

 und gar in den Körper zurückgezogen werden.» Denne Saramen- 

 ligning er dog ikke ganske traeftende, snarere kan Contractili- 

 teten hos Epipyxis {Dinobryon sertularia) sammenlignes med 

 Euglencis, om den end ikke strsekker sig saa vidt, at Legemet 

 ganske kan antage Kugleform. 



Jeg har ofte fundet to Individer i samme Hylle, de vare 

 utvivlsomt opstaaede ved Deling af det oprindelige og vel ved 

 en skjaav Tvssrdeling, som Stein 1 ) angiver. Det ene Individ 

 kan efter Delingen bevaege sig op til Moderhyllets Munding, 

 hvor det beffester sig (Tavl. I, fig. 40) og danner et nyt Hylle. 

 Om Delinger paa en lignende Maade gjentager sig öftere, vil 

 man kunne faa en Familiestok (Tavl. I, fig. 44), og altsaa den 

 af EllRENBERG beskrevne Dinobryon sertularia. Uagtet jeg 

 ikke har seet alle önskelige Overgangstilstande mellem Epipyxis 

 og Dinobryon, kan jeg dog ikke betvivle deres Sammenhasng 

 ved at sammenligne Tavl. I, fig. 40, 41 og 44. Allerede Ehren- 

 berg har iagttaget to Ej)ipyxis-dyv över hverandre 2 ), hvorom 

 han i Figurforklaringen siger: »Bei y sitzt ein Thierchen, wohl 

 nur zufällig auf einem andern». At Ehrenberg ansaa dette 

 for tilfaeldigt kan ikke undre, naar han overhovedet opstiller 

 Epipyxis og Dinobryon som to Slsegter, noget hvori ogsaa 

 Stein fölger ham. Vi ville betragte de opstillede Slaagtscha- 

 rakterer lidt naermere. 



1 ) Stein, 1. c. Tab. KU, fig. 10, 11. 



2 ) Ehrenberr, 1. c. p. 124. Tab. VIII, fig. VII j. 



