ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1882, N:0 6. 21 



Saavel Chrysopyxis som Dinobryon ere udsatte for ivrige 

 Efterstrsebelser, idet Svsermesporerne med Forkjserlighed bli ve 

 slugte af forskj eilige höierestaaende Infusionsdyr. Paa Tavl. I, 

 fig. 8 har jeg afbildet en Chrysopyxissvcermer angreben af en 

 Monadesveermer, jeg saa dem tumle sig med hverandre henimod 

 en Time. Stein 1 ) af bilder lignende Monadesvsermere, men ud- 

 taler sig ubestemt; i Figurforklaringen til Tab. XII, fig. 2 siger 

 han: »An dem Körper des mittelsten derselben ist anscheinend 

 eine farblose Knospe a hervorgesprosst.» I Figurforklaringen til 

 Tab. XII, fig. 3 siger han: »a, a. Farblose Flagellaten, die nicht 

 selten auf Dinobryonstöcken vorkommen; sie können möglicher 

 Weise Knospensprösslinge der Dinobryon sein, sind aber wahr- 

 scheinlich doch nur zufällig angesiedelte Monaden.» At de ikke 

 kunne vasre »Knospensprösslinge» er vel i og for sig saa klart, 

 at det ikke behöver nogen Eftervisning. 



Stein 2 ) af bilder ogsaa: »Encystirte Dinobryen. a. Eine 

 leere Hülse mit der noch in der Mündung derselben steckenden 

 Cyste b; b', c. Frei im Wasser angetroffene Cysten.» Da jeg 

 ikke har iagttaget noget saadant, vover jeg ikke at udtale mig 

 derom. 



Efter ovenstaaende Fremstilling bliver folgende at henföre 

 til Chrysopyxis bipes STEIN : Chromophyton Rosanoffii WORON., 

 Form med runde Svsermesporer, Monas ocliracea Ehrb., Chryso- 

 monas ocliracea STEIN (tildels). 



Til Dinobryon sertalaria Ehrb. maa henfores: Chromo- 

 phyton Rosanoffii Woron., Form med eegrunde Svasrmesporer, 

 Monas ßavicans Ehrb.(?), Epipyxis utriculus Ehrb. og Dino- 

 bryon sociale Ehrb. 



] ) Stein, 1. c. Tab. XII, fig. 2, 3. 

 a ) Stein, 1. c. Tab. XII, fig. 4. 



