10 NILSON, UNDERSÖKN. ÖFVER THOBJT OCH THORIUMS EQVIVALENT. 



inblandningar af grundämnen med vida lägre eqvivalent än tho- 

 rium, så är naturligtvis målet vunnet, såsnart den jord, som 

 stannar i moderluten, eger identiskt samma molekylär vigt som 

 den, hvilken derur utfallit i form af vattenhaltigt sulfat. Att 

 denna gräns med säkerhet uppnås efter fyra gånger förnyad ut- 

 fällning af sulfatet, det framgår af nedan anförda försök för be- 

 stämning af thoriums eqvivalent; möjligen var det fallet redan 

 förut, så att det kunnat vara tillfyllest, att förnya utfällningen 

 blott två eller tre gånger. 



3. Ofriga jordarter i Arendalsthorit. Vid bered- 

 ning af rent thoriumsulfat enligt ofvan beskrifna metod erhölls 

 slutligen en gulfärgad moderlut, som efter afrökning lemnade ett 

 gult vattenfritt sulfat, hvars lösning i blott fyra delar iskallt 

 vatten vid + 20° ej afsatte någon fällning vidare, men väl, då 

 den lemnades åt sig sjelf någon tid, afskilde rätt stora kristaller 

 af thoriumsulfat. I spektrum förorsakade denna lösning absorp- 

 tionsband, utvisande närvaron af cerit- och gadolinitmetaller 

 samt uran. För att fullständigt aflägsna uran, som blott i ringa 

 mängd fanns förhanden, fälldes lösningen med oxalsyra och er- 

 hållen fällning lemnade, fullständigt tvättad, efter glödgning om- 

 kring 90 gr. jord af samma färg som den ursprungliga jorden. 

 Denna färgton berodde på närvaron af cerit- och gadolinitjordar 

 samt mangan, hvilken senare, enligt hvad jag städse haft tillfälle 

 iakttaga, med anmärkningsvärd ihärdighet medföljer de säll- 

 synta jordmetallerna vid deras utfällning med oxalsyra. Denna 

 jord, hvars mängd således blott besteg sig till 9 — 10 procent af 

 den ursprungligen i arbete tagna qvantiteten, öfverfördes till 

 sulfat, som antog en lifligt gul färg, såsnart vatten och öfver- 

 skjutande svafvelsyra aflägsnades. Med vatten gaf det en gul 

 lösning, som mättades med kaliumsulfat, hvilket i fast form deruti 

 upphängdes i ett platinanät. Efter ett par dagar visade den nu- 

 mera knappast färgade lösningen i spektrum ej vidare didymens 

 absorptionsband; en ymnig, gul och under de gifna förhållandena 

 olöslig afsats betäckte kärlets kanter och botten. Densamma 



