ÖFVERS1GT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 82, N:0 7. 11 



åtskildes efter några dagars torlopp från moder! uten och tvät- 

 tades med en mättad kaliumsulfatlösning, hvaraf den ej upptogs. 

 Moderluten, som nu höll ytterjordar, lemnade efter repeterad 

 fällning med ammoniak ett alkalifritt hydrat, hvaraf slutli- 

 gen ett svagt rosenrödt oxalat framställdes, som glödgadt lem- 

 nade 14 gr. ytterjordar. Om man antager, att'ytterjordarna 

 genom fällningen med kaliumsulfat fullständigt gått i lösningen, 

 hvilket dock, enligt hvad jag städse funnit, långt ifrån är fallet, 

 skulle Arendalsthorit hålla omkring 0,7 procent ytterjordar. 



Rörande deras närmare beståndsdelar kan jag blott anföra, 

 att jorden till sina egenskaper nära öfverensstämmer med den 

 jordblandning, man omedelbarligen erhåller ur gadolinit. Dess 

 färg är nämligen ockragul, och med salpetersyra, hvaraf jor- 

 den lätt upptages, ger den en hyacintröd lösning, som i spek- 

 trum förorsakar alla de abserptionsband, som voro karakteristi- 

 ska för den gamla erbinjorden (RO = 129,7). Det är deraf 

 antagligt att alla de jordarter, hvari erbinjord af denna mole- 

 kylarvigt numera uppdelats, eller rättare sagdt, som man velat 

 finna deri på grund af absorptionsbandens variation, äfven före- 

 komma bland de ytterjordar, som till så ringa mängd ingå i 

 thorit från Arendal; mer än sannolikt torde väl äfven vara att 

 ytterjord och ytterbinjord utgöra beståndsdelar deraf, men den 

 ringa jordmängden tillät mig icke, att söka experimentelt be- 

 kräfta detta. 



De med kaliumsulfat utfällda gula dubbelsulfaten löstes i 

 med saltsyra försatt kokande vatten och lemnade efter repete- 

 rad fällning med ammoniak alkalifritt hydrat; nitraten härutaf 

 underkastades partiela afdrifningar, så att rikliga rödgula ångor 

 utvecklades, hvarigenom och efter återstodens behandling med 

 kokande vatten dels olösliga basiska nitrat erhöllos och dels en 

 lösning, hvari didym koncentrerades. De basiska nitrat, hvilkas 

 lösning i salpetersyra i spektrum ej vidare förorsakade några 

 absorptionsband, lemnade ett gult vattenfritt sulfat; dess vatten- 

 lösning, som äfven var gul, affärgades vid tillsats af svafvel- 

 syrlighetsvatten, men lemnade efter vattnets och svafvelsyre- 



