ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1882, N:0 7. 13 



före salterna af ceritmetallema, hvilka såsom lättlösligare stan- 

 nade qvar i moderluten. Huruvida andra ceritmetaller, än de 

 nu anförda, äfven förekomma i mineralet, är jag för närvarande 

 ur stånd att afgöra. 



4. Bestämning af thoriums eqvivalent. Af de be- 

 stämningar, som nedan skola anföras, äro 1 — 6 företagna a sul- 

 fat, som erhölls efter fyra gånger förnyad utfällning och må be- 

 tecknas med A; 7 — 10 åter äro utförda å det sulfat, som vid 

 utfällningen af A stannade löst i moderluten, hvilket må beteck- 

 nas med B. För att nu i och för eqvivalentbestämningarne ur 

 A och B erhålla alldeles ren jord, underkastade man dessa 

 produkter följande behandling. Deras klara vattenlösning fäll- 

 des med ammoniak i kokning, hydratet tvättades, löstes i salt- 

 syra, omfälldes ånyo på samma sätt, tvättades rent genom de- 

 kantering med vatten, löstes så i saltsyra samt fälldes med 

 oxalsyrelösning, beredd af sublimerad syra. Den efter oxalatets 

 glödgning återstående snöhvita jorden lemnade vid upphettning 

 med något vatten samt nödig mängd koncentrerad svafvelsyra, 

 hvilken för ändamålet särskildt destillerades och vid verkställdt 

 prof icke lemnade den ringaste glödgningsåterstod, ett fullkomligt 

 rent sulfat af jorden i A och B. Efter att ha blifvit lösta i 

 omkring 50 delar vatten, sattes de klara lösningarne till frivillig 

 afdunstning, hvarvid saltet ur lösningen A småningom afsatte 

 sig i stora, vattenklara, glänsande, luftbeständiga kristaller, hvars 

 sammansättning noggrannt motsvarade formeln Th2S0 4 + 9H 2 0. 

 Denna lösning började nämligen att afsätta kristaller då rum- 

 mets temperatur var omkring +15° och fortsatte äfven se- 

 dermera, då dess värmegrad höjde sig, att afskilja samma slags 

 kristaller, under det deremot i lösningen af sulfatet B, som kri- 

 stalliserade vid omkring + 25°, ett annat sulfat Th2S0 4 + 8H 2 

 bildade oansenligare, opaka kristaller, som sammanväxte i mindre 

 gyttringar. Vattenhalten deri motsvarade emellertid ej alldeles 

 8 mol., utan utföll en smula (0,18 7 — 0,247 proc.) högre, hvilket 

 utan tvifvel berodde derpå, att saltet upptog fuktighet ur luften. 



