ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1882, N:0 7. 23 



den tömdes slutligen, ännu ej fullständigt kallnad efter förnyad 

 glödgning, i det lilla glaskärl, hvari specifika vigtsbestämningen 

 företogs, samt öfvergöts omedelbart med benzol; sedan degeln 

 med deri befintliga små rester af thorjord ånyo blifvit återvägd, 

 erfor man vigten af den jord, som till bestämningen blifvit 

 invägd. Specifika vigten togs enligt den metod, Otto Pet- 

 tersson 1 ) offentliggjort och som äfven i detta fall, såsom 

 man finner, lemnade utomordentligt sammanstämmande vär- 

 den. Försökstemperaturen var exakt + 17° C. och bestäm- 

 des med en termometer af Geissler, livars skala var indelad i 

 tiondedels grader. Benzolen, hvari jordens spec. vigt togs, egde 

 vid samma värmegrad en egentlig vigt af 0,8 7 3 2, hvarom näst- 

 följande uppsats närmare upplyser. 



Försök 1. Invägd thorjord, af A -- 3,1802 gr. 



Glaskärlets vigt 1,68 ii » 



Glaskärlets vigt under benzol l,i27o » 



Glaskärlets och thorjordens vigt under 



benzol 4,0355 » 



Häraf följer thorjordens spec. vigt vid + 17° = 10,2207. 



Försök 2. Invägd thorjord, af B 2,0201 » 



Glaskärlets och thorjordens vigt under 



benzol 2,9745 » 



Häraf följer thorjordens spec. vigt vid + 17° = 10,219 8. 



Thorj orden ur A och B visade sig sålunda äfven i detta 

 hänseende vara fullkomligt likartad och homogen. Thorjord, 

 utglödgad ur sulfat, eger följaktligen en specifik vigt af 10,2 2 

 vid + 17° C. 



Detta värde afviker rätt ansenligt från dem, som äldre ex- 

 perimentatorer funnit 2 ), nämligen: 



Berzelius. Damour. Chydentus. 



9,402 9,366 9,228, 



hvilket naturligtvis dels kan vara beroende derpå, att här en 



') Ber. d. deutsch, ehem. Gesellsch. IX, 1559. 

 2 ) Gmelin-Kraut, Handb. d. Ch. II, 1, 682. 



