OKVERSIRT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 188 2, N:o 7. 33 



I denna benzol bestämdes spec. vigten af thoriurametallen 

 med tillhjelp af samma instrument, som nyttjades till ofvan- 

 stående försök och. vid noggrannt samma värmegrad; spec. vig- 

 terna togos följaktligen under alldeles likartade omständigheter. 



Försök I. Invägd thoriummetall 2,1966 gr. 



Glaskärlets vigt 1,6809 » 



Glaskärlets vigt i benzol 1,1281 » 



Glaskärlets och metallens vigt i benzol 3, 1505 » 



Försök 2. Invägd thoriummetall 3,oi3i » 



Glaskärlets vigt l,6sio » 



Glaskärlets vigt i benzol 1,1275 » 



Glaskärlets och metallens vigt i benzol 3, 901 2 » 



Försök 3. Invägd thoriummetall 2,5709 » 



Glaskärlets och metallens vigt i benzol 3,4902 » 

 Glaskärlets vigt = förs. 2. 

 Till dessa försök begagnades metall, som var fullständigt 

 tvättad med vatten, alkohol och eter samt torkad vid 110 — 120°. 

 I försöken 1 — 2 undersöktes den metall, som vid reduktionen 

 erhölls fullständigt omsluten af det smälta chlornatrium, i för- 

 söket 3 åter metall, som anträffades i cylinderns öfre del. Me- 

 tallens spec. vigt beräknas nu enligt 



1. 2. 3. 



11,0102 10,9901 10,7824. 



De båda metallpreparaten visade alltså någon olikhet med 

 afseende på egentliga vigten. Då enligt föregående uppsats thor- 

 jord har en spec. vigt — 10,22g 1 ), så förklaras det lägre värdet i 

 försök 3 derigenom att den deri undersökta metallen var förorenad 

 af inblandad jord. Ofvan är redan påpekadt, att detta till följd 

 af de omständigheter, som vid reduktionen voro rådande, också 

 borde blifva fallet. 



För att afgöra, huru mycket thorjord, som kunde finnas in- 

 blandad i metall af eg. vigten 10,7 8 24, upphettades 0,5 1 gr. vid 



') Thoriummetallen har sålunda en högre egentl. vigt än thorjorden och kan 

 följaktligen ej räknas till de af ålder s. k. »lätta metallerna». 



Öfversigt af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 39. N:o 7. 3 



