64 HOLM, EN GEOLOGISK-PAL/EONTOLOGISK KESA PA ÖLAND. 



1. Under såväl Paradoxides- som Olenusskiffrarnes bild- 

 ning hafva vid flera olika tidpunkter betydande denudationer egt 

 rum, hufvudsakligen på norra delen af ön, der äfven denudatio- 

 uerna verkat starkast. Dessa gifva sig tillkänna genom på olika 

 horisonter uppträdande konglomerater. 



2. Fyndet af fullt utvecklad Ceratopygekalk, med de flesta 

 -af dess karakteristiska försteningar, på öns sydligare del, samt 

 påvisandet af fullständiga saknaden af densamma på den nord- 

 ligare. 



3. Närmare utredning af den ordning, i hvilken Orthocerkal- 

 kens faunor, hufvudsakligen Cephalopoderna, följa på hvarandra. 



4. Förekomsten af Chasmopskalk äfven på mellersta delen 

 af ön. 



5. Fyndet i fast klyft af den af A. Sjögren först såsom 

 lösa block iakttagna yngsta kalkstenen. 



1. Paracloxitles- och Olenusregionerna. 



Dessa hafva blifvit utredda och beskrifna af A. Sjögren, 

 Angelin, Linnarsson samt senast af Nathorst, hvilken det 

 lyckades, att lösa frågan om det inbördes åldersförhållandet 

 mellan zonerna med Paradoxides Olandicus och P. Tessini, ge- 

 nom upptäckten af, att det redan af Angelin iakttagna konglo- 

 meratet med P. Tessini omedelbart öfverlagrar skiffer med P. 

 Olandicus. Det oaktadt synas dessa regioner ännu erbjuda åt- 

 skilligt af stort intresse på grund af de konglomerater, som 

 jag lyckades finna inom desamma på olika horisonter, och de 

 storartade denudationer, som på vissa ställen torde hafva 

 •egt rum under denna tid. Derigenom lemnas en tillfredsstäl- 

 lande förklaring öfver de stora vexlingar i hithörande lagers 

 mäktighet, som först Sjögren och sedermera Linnarsson iakt- 

 tagit, men ansett bero på utkilande till följd af ringare sedi- 

 mentafsättning. 



Ett konglomerat från gränsen mellan zonerna med Par. 

 Olandicus och P. Tessini är, såsom ofvan nämndt, redan sedan 

 länge kändt. Det är såvidt jag känner hittills endast iakttaget 



