ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1882, N:0 8. 69 



af honorna ej kunna med säkerhet betecknas såsom tillhörande den 

 ena eller andra formen 1 ), torde det ej anses oberättigadt att såsom 

 hufvudform antaga den, hos hvilken vid könsmognaden nämnda bi- 

 haug stannat på en lägre utvecklingsgrad, under det de former 

 som tydligen utgått från denna, men hunnit längre i utvecklingen, 

 betraktas såsom varieteter. Från denna synpunkt torde derföre 

 formen auritus böra upptagas såsom art, af hvilken de två andra 

 formerna, elongatus och elatus, vore att anse såsom varieteter, den 

 förra på ett mellan-, den sednare på ett långt framskridet stadium 

 i bihangens utveckling. 



Hvad beträffar variationen får jag hänvisa till hvad ofvan 

 blifvit anfördt om I). auritus, angående den vexlande storleken 

 af duplikaturerna och vill tillägga angående desammas form, att 

 jag på flere exemplar, alla fullt utbildade, hvilka på grund 

 af duplikaturernas ringa utveckling för öfrigt måste hänföras till 

 denna form, funnit de bakre hörnen af 3:e segmentets duplikaturer 

 utlöpa i spetsar, en karaktär som frånkänts formen auritus till 

 skilnad från elongatus. För jemförelses skull meddelas här mått på 

 ett af dessa exemplar: kroppslängd 4 mm., 3:e segmentets dupli- 

 katur 0,7 5 ram. lång i öfre (yttre) kanten, 0,3 mm. hög baktill, dess 

 spets 0,14 mra. på ena sidans duplikatur, på den andra sidans 

 hälften mindre. 



Att föränderligheten i bihangens storlek ej uteslutande är be- 

 roende af ålder, kan man i afseende på D. auritus, likasom enligt 

 författaren i afseende på var. elongatus, öfvertyga sig om vid jem- 

 förelse mellan ett större antal fullt utbildade djur. 



Hvad till sist Doropygus gibber Thor. vidkommer, torde det ej 

 vara tvifvel underkastadt, att densamma hör närmare tillsamman 

 med D. auritus än de andra Dor^ojyygus-aYtema genom det förkortade 

 ■och grundt inskurna sista abdominalsegmentet, äfvenså synas de för 

 -subgenus Notopterophorus uppgifna karaktärer till skilnad från sub- 

 genus Doropygus' 2 ) till största delen hafva sin tillämpning på D. 

 gibber Thor.; huruvida deremot den för arten betecknande tjocka 

 formen på thorakalsegmenten med skäl kan tydas såsom ett lägre 

 stadium i utvecklingen af ryggduplikaturer 3 ), synes mig vanskligt 

 att afgöra, så länge anlag till dylika lokala ansvällningar på seg- 

 menten, sådana D. auritus visar dem, ännu ej blifvit påvisade hos 

 D. gibber. 



Huruvida den olika utbildningen af duplikaturerna hos alla dessa 

 former har sin grund i afpassningen efter olika Ascidiers respirations- 

 säck och det utrymme denna lemnar vid sammandragning 4 ), synes 

 mig, åtminstone att döma af parasiternas nuvarande förekomst, svårt 

 *att afgöra. De iakttagelser jag gjort härö f ver beträffa de två for- 

 merna auritus och var. elongatus, hvilka jag funnit förekomma vid 

 Sveriges vestkust, den förra ganska allmänt, den sednare mycket 



') Anförda st. sid. 323. 



2 ) » » sid. 326, 327. 



3 ) » » sid. 322. 

 «) »» » sid. 324. 



