ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAI). FÖRHANDLINGAR 188 2, N:0 9. 19 





• • a u — 1 1 

 ' • ttu — 1 2 



— «11 F l 





®\u a 2u a \u • • 



• • & v, — \u 



^1?< ' « 



och sedan första och sista kolumnerna blifvit ombytta 



1 ^21 



V t) tvtycy 



-«11 ' 



- a 12 . 



• a u — \ 1 ^ii 



. tt u — i 2 a i2 



«12 



F« 02«- 



- a-iu ' 



■ • &u — 1 u ^1u 



«1« 



De första u — 1 kolumnerna i de båda determinanterna äro 

 nu lika, hvarför man slutligen erhåller 



1 «21 «11 ' ' ' ««I «11 



M = 



K, ür„ 



1 2 



^«2 ^'12 



V u a^ 



a \% 



a \l 



\é , • . . (12). 



Härvid är förutsatt, att samtliga kropparne laddas med 

 samma slags elektricitet. I annat fall gifver eqv. (12) skilnaden 

 mellan de mängder af olika slag elektricitet, som meddelats 

 kropparne. 



Antager man i eqv. (12) 



V — V — — V — 1 



så gifver värdet på M hela det elektriska systemets laddnings- 

 kapacitet, d. v. s. den elektricitetsmängd, som åtgår för att 

 gifva samtliga kropparne potentialen 1. Af eqv. (7) synes att 

 denna laddningskapacitet jemväl är lika med summan af samt- 

 liga de särskilda laddningskapaciteterna C x , C 2 ...C U , K n , . . . 

 K\ u . . . , som vi förut tagit i betraktande. Emedan C x , C 2 . . . 

 C u äro positiva, men de öfriga laddningskapaciteter, som i eqv. 

 (7) ingå, äro negativa qvantiteter samt dessutom 



