ÖPVERSIG T AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1882, N:0 10. 25 



ett parenchym, b vars celler stötte teraligen fullständigt intill 

 hvarandra, derpå af ett midtför fördjupningen bredare men när- 

 mare stammens kanter mer ocb mer afsmalnande lager af paren- 

 chym med stora intercellularrum, en väfnad som vid olika tider 

 ocb på olika exemplar är något olika utvecklad. Derinnanför 

 vidtog stammens, så att. säga, kärna, som ytterst bestod af tätt 

 parenchym med teraligen concentriskt ordnade kärlknippen utom 

 vid kanterna ocb i sin midt hade betydliga rum mellan cellerna. 



De af skärmfjällen omslutne och på blomskaftets öfre ända 

 sittande ståndarne ocb pistillen voro under senare delen af Mars 

 långt ifrån fullvuxna, och de jemte dem belägna håren voro in- 

 begripna i sin första utveckling. Nästan samma storlek och 

 utseende egde båren och befruktningsorganen i slutet af Sep- 

 tember. Att de vid den förra tidpunkten ännu mer eller mindre 

 befunno sig i ett bvilostadium, finner man äfven deraf, att pa 

 alla ställen i axstammen utom i dess kärlknippen och bland 

 blommans delar i ståndarna och skärmfjällen ganska betydliga 

 stärkelseqvantiteter voro vid detta tillfälle hopade, som längre 

 tram på våren öfvergå i andra ämnen. 



Det föregående afser att lemna en föreställning om beskaf- 

 fenheten hos de växtdelar, som stöta intill båren eller befinna 

 sig i deras närmaste granskap. Jag öfvergår nu till att tala om 

 dem. Håren sutto i jembredd ej blott med hvarandra utan ock 

 med befruktningsorganen på den breda och alldeles platta öfre 

 ändan af axgrenen. De voro, såsom förut sagts, tidigt på våren 

 mycket outvecklade och bildade liksom små tappar på blom- 

 botten. Hårens celler liknade cellerna i denna, och de förra 

 öfvergingo så utan gräns i de senare, att man vore frestad före- 

 ställa sig, att blombottnens cellväfnad i sin öfversta ända pa 

 otaliga ställen brustit sönder till små upphöjningar. Håren 

 stodo så tätt inpå hvarandra, att det ej någonstädes var möj- 

 ligt att upptäcka någon blombottnens ytcell, som, såvidt han ej 

 befann sig nedanför ståndarne eller pistillen, ej upptill var be- 

 gränsad af en hårcell. Härom lemna figurerna 5, 6, 7, 8 och 

 14 en upplysning. Man kunde tycka, att håren, då de här- 



