28 THEORIE, OM DE S. K. KALKBORSTEN HOS ETT PAR. EKIOPHORA. 



Den 25 Mars voro i eu del blommor 

 ståndarne 1,7 2 8 mm. långa, 

 och de unga håren ej mer än 0,133 mm. långa 



samt i en annan del 

 ståndarne 2,160 mm. långa, 

 medan de unga håren sällan uppnått mer än 0,i80 mm:s längd. 



Den 9 April, 

 dä pistillen var 5,19 5 mm. lång, 



och ståndarna voro 3,5 6 3 mm. långa, 



voro de flesta håren mindre än 0,3 eo mm. d:o. 



Den 29 April, 

 dä pistillen var 5,93 8 mm. lång. 



och de nu fullvuxna ståndarna voro 8,907 å J0,3 9 1 mm. långa 

 voro somliga hår ända till 0,720 mm. långa, 



det största flertalet ej öfver 0,3 6 o d:o d:o 



och många ännu kortare. 



Fullvuxna voro de flesta hären omkring 23,7 5 -mm. långa; 

 några kunde vara något längre, andra något kortare. 



Vid den tidpunkt, då befruktningsorganen voro mogna, hade 

 säledes inga hår nått mer än l / 33 , många blott l / 66 af sin fulla 

 längd och åter andra en ännu mindre bråkdel deraf. Håren 

 befunno sig således vid blomningen i ett högst outveckladt till- 

 stånd och hade dertill såväl då som förut en mycket olika längd. 

 Men större och mindre hår förekommo ej hvar för sig, så att 

 t. ex. de största befunno sig vid periferien af blombottnen, och 

 de som voro mindre och mindre uppträdde närmare och närmare 

 dess centrum, utan de något mer försigkomna håren funnos i 

 den brokigaste blandning med dem, som voro vida mindre. 



Vid blomningen hade den blombärande grenens öfre meller- 

 sta del nästan samma utseende, vi beskrifvit honom ega i slutet 

 af Mars, och dess celler, ehuru nu kanske något större, utgjorde 

 väl ännu ett urparenchym, Dertill hade den i öfversta ändan 

 lossnat ett litet stycke från den öfriga blomgrenen. I denna 

 voro vålnaderna mer differentierade. Under fruktmognaden för- 



