24 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1868. 



färdig, ej åstadkomma någon, eller blott en helt obetydlig grum- 

 ling, då den neddrypes i stark sprit. 



På nu beskrifna sätt har kokningen blifvit verkställd vid 

 de försök, som jag utfört med Renfafven, i ändamål att utröna 

 huru mycket syra denna laf minst fordrar för att lemna ett 

 godt utbyte af drufsocker. De resultater, hvilka dervid erhål- 

 lits, finnas här nedan sammanställda. 



Renlaf med Svafvehyra. 



Försökets 



Svafvelsyra. 



(1,84 e. v.) 



Kokningstid. 



Utbyte af 

 drufsocker. 



% af den använda 

 lafvens vigt. 



Timmar. 



% af den använda 

 lafvens vig! 



1 



2 

 3 



50 

 25 

 12,5 



~7,5 

 10,5 

 12 



63 



54') 

 68 



Renlaf med Saltsyra. 



Försökets 



Saltsyra. 

 (1,165 e. v.) 



Kokningstid. 



Utbyte af 

 drufsocker. 



M 



% af den använda 

 lafvens vigt. 



nv ! % af den använda 

 limmar. -i «. • . • 

 lafvens vigt. 



1 

 2 

 3 



50 

 25 



12,5 



5,75 

 9,5 

 14,5 



60 

 61 

 66 



Häraf framgår, att, om kokningen förlänges, syrans qvan- 

 titet kan betydligt nedsättas, utan att utbytet af drufsoc- 

 ker minskas. Med endast 12,5 % af den använda lafvens vigt 



') Orsaken, hvarför vid detta försök utbytet af drufsocker blef betydligt min- 

 dre än vid såväl det närmast föregående, som det efterföljande, kunde ej 

 gerna vara någon annan, än att den portion Renlaf, som till försöket an- 

 vändes, fastän den var torkad i luften vid vanlig temperatur, dock inneböll 

 mer fuktighet, och kanske dessutom äfven mer föroreningar, än de, på 

 samma sätt behandlade, portioner laf, hvilka begagnades vid försöken N:o 1 

 och N:o 2. 



