32 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK. AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1868. 



tjocklek, har man användt den till takskitfer, men det har vi- 

 sat sig, att den alltför lätt (inom 10 år) sönderfaller till 

 grus. För vextligen är den gynnsam, hvilket lätt skönjes vid 

 Westanvik. Den svarta skiffer, som så allmänt åtföljer hype- 

 ritbergen utmed Klarelfvens lopp, torde vara en hornblende- 

 skiffer, men den är mera tjockskiffrig och vittrar ej så lätt. 



Porfyr har jag blott funnit vid Tösa elf i Dalby socken. 



Efter dessa allmänna betraktelser far jag redogöra för de 

 speciela observationerna, hvarvid lämpligast torde vara att gä 

 härads- och socknevis tillväga. 



Of re Fryksdals härad. 



Ostmarks socken. 



I denna socken äro de bituminösa berglagren vid Nullaber- 

 get, om hvilka jag haft äran vid Kongl. Vetenskaps-Akademiens 

 sammankomst den 10 Okt. 1866 lemna meddelanden, samt koppar- 

 grufvan vid Röna elf förut bekanta. Jag har följande att tillägga. 

 Flere kullar vid Tvärån bestå af hvit glimmerskiffer. Denna 

 glimmerskiffer innehåller insprängda korn och små lager af mag- 

 netisk jernmalm, svafvel- och kopparkis samt kyanit, dessutom 

 insprängda körtlar af en art svart dikroit, på samma sätt som i 

 den s. k. rullstensskiffern, som förefinnes vid Hellsjön i Grangärdes 

 socken i Dalarne och vid Flugby i Hvetlanda socken i Småland. 

 Mineralet vid Tvärån fann jag hafva följande procentiska sam- 

 mansättning: 



Si 38,30. 



Al 29,04. 



Fe 23,00. 



Ca 2,25. 



Mg 3,80. 



Flygtiga ämnen 3,85. 



100,24. 



Denna sammansättning öfverensstämmer väl ej fullständigt 

 med dikroitens, men afvikelsen torde kunna förklaras härflyta der- 



