46 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAÜ. FÖRHANDLINGAR, 186 8. 



från öster till vester tvärt gneislagren, som stryka N. — S. och 

 hafva 20° fall från horisontallinien i öster. 



På Bosseby hemmans skog, ^ mil vester om gården, före- 

 kommer en skiffer af takskiffers tunnklufvenhet, och som synes 

 mig icke vara något annat än gneis-skiffer, ty den består af 

 hufvudsakligen rödaktig fältspat, med litet qvarts, samt af mörk- 

 grön glimmer (eller klorit?) i mera sammanhängande tunna la- 

 ger, och hvilka sistnämnda betinga bergartens utmärkta skiff- 

 righet. Dess lager finnas utefter en hel bergbrant, ligga nästan 

 horisontelt, med ringa stupning mot öster samt hafva en mäg- 

 tighet af omkring 200 fot. De försök, man gjort att bearbeta 

 den till takskiffer, lyckades ej väl, troligen derföre att bergarten 

 i dess utgående är mycket angripen af förvittringen. 



Det uppgafs, att vid Tollersrud skulle finnas silfvermalm, 

 men vid besigtigande af det uppgifna stället förefanns här ej 

 annat än en grofkornig hornblendesten. 



Vid Gran mosshöj den, belägen | mil nordost från Fjellsjöns 

 norra ända, å Tobols hemmans mark, förefunnos lösa stenar af 

 kalkspat samt af jernmalm, utan att moderklyftan härtill kunde 

 upptäckas. 



Vid södra ändan af sjön Trehörningen förefunnos lösa kalk- 

 stenar. 



Elga socken. l - 



Glasnäs silfvermalmsgångar. En jemförelse mellan Werm- 

 skogs silfvermalmsgångar och dem vid Glasnäs gifver tydligen 

 vid handen, att det är egentligen samma sorts gångar, och att 

 de vid Glasnäs således äro en fortsättning af dem vid Wenn- 

 skog. Dessa gångar hafva blifvit ryktbara derigenom, att det 

 rikaste silfvermineral i Sverige, nemligen aftoniten, i dem före- 

 funnits. Deras hufvudkarakter är, att de bestå af en blandning af 

 serpentin och qvarts, i hvilka, ända innerst, de malmförande (af- 

 tonit- och blyglans) qvartsådrorna uppträda. Till dem höra äfven 

 jernglans (jernglimmer), jernspat (mycket utmärkande för dem), 



