56 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1868. 



Nygård och Tunheni på Hunneberg samt vid Grytet och Skytte- 

 klef på Halleberg. Ofverallt urskiljas 4 s. k. "flokor" af or- 

 sten; de båda öfversta, "påflokan" och "körtelflokan", hvilken 

 senare endast utgöres af tätt liggande bollar, innehålla städse 

 Olenus scarabceoides och alatus; den 3:dje, "stora flokan", inne- 

 håller i sin öfre del Olenus latus, i den' undre Olenus spinulosus 

 och Orthis lenticularis, hvilka båda sistnämda äfven förekomma 

 i den 4:de, "bottenflokan". Längre ned brytes sällan någon 

 orsten. Endast vid Tunhem har jag sett ett femte orstensskikt 

 brytas, i hvilket jag endast funnit några få otydliga exemplar 

 af en Agnostus (pisiformis eller någon närstående) och en Bey- 

 richia. — Af det föregående visar sig, att en ej obetydlig 

 olikhet förefinnes emellan faunan inom lagrets öfre och nedre 

 del. I den nedre saknas nämligen det för den öfre så karak- 

 teristiska slägtet Olenus och ersattes af slägtena Paradoxicles, 

 Conocephalites och Liostracus. På grund häraf tvekar jag icke 

 att anse den lägre delen af Westergötlands alunskifferlager som 

 en, om också fattig, representant af Professor Angelins regio 

 Conocorypharum, hvilken då är att betrakta som äldre än regio 

 Olenorum. Huruvida Westergötlands alunskifferlager har några 

 Trilobitarter gemensamma med den typiska regio Conocorypha- 

 rum från Andrarum, kan jag på grund af de få och ofullstän- 

 diga specimina, som jag hittills träffat, och i brist på original- 

 exemplar till jemförelse, för närvarande ej med säkerhet af- 

 göra; men öfverensstämmelsen i afseende på slägtena synes i 

 och för sig vara ett tillräckligt skäl till deras sammanslående. 

 I Professor Angelins 4:de region, reg. Ceratopygarum, som 

 omedelbart öfverlagrar regio Olenorum, är primordialfaunan re- 

 dan utdöd och ersatt af slägten, som tillhöra den andra faunan. 

 Denna region, som hittills inom Sverige endast blifvit funnen 

 på Hunneberg, lyckades jag nu anträffa äfven på Kinnekulle, i 

 grannskapet af Hellekis och vid Brattfors, der den liksom på 

 Hunneberg endast har några fots mäktighet. Bergarten utgöres 

 på Kinnekulle af en blå- eller gröngrå kalk, som ofta innehåller 

 svartgröna korn. De försteningar, som i densamma anträffades, 



