LOVEN, OM EN MÄRKLIG ART AP SPONGIA. 115 



snäckskal, Polythalanier skulle, såsom vanligt är t. ex. äfven 

 hos Euplectella cucumer Ow. och E. aspergillum Ow., hängt 

 fast dervid. Sådant omtalas likväl icke. Deremot öppna sig, 

 på denna yta, ända till "sex, en half tum stora, oregelbundet 

 ovala mvnningar, från hvilka man kommer in i inbördes ana- 

 stomoserande, af hinnaktiga, porösa, af kiselnålar väfda väggar 

 begränsade rörgångar, hvilka kunna följas ända till två tum 

 djupt in i svampen, och öfvergå i ett oregelbundet lakunsystem, 

 hvilket åter står i förbindelse med öppningarna i svampens öf- 

 riga yta, genom den spongiösa väfnadens fina maskor" ( lo ) p. 7). 

 Det är påtagligen Hyalonemas utströmningsmynningar med ka- 

 nalsystemet Max Schultze här beskrifver, och det är svårt 

 att förklara det ovanliga, att dessa, som för hennes lif äro så 

 vigtiga, skulle hafva sin plats på det ställe, med hvilket hon är 

 fastvext vid klippan, der strömmens utgång skulle möta dennas 

 motstånd, och deras verksamhet således vara nästan ingen. 



Genom en inskärning i hufvudet ("svampen") lade Max 

 Schultze dess inre byggnad i dagen. Stammen (qvasten) 

 fortsätter sig, liksom hos den nordiska Spongian, långt in deri, 

 afsmalnar derj ernte, och närmar sig som en fin spets mot den 

 platta ytan. De fina spicula i svampväfven gripa djupt in mel- 

 lan de tjockare i axelsträngen. Till denna sluter sig den grof- 

 maskiga svampväfnaden på det viset, att den lägger sig intill den- 

 samma i form af platta, hinnartadt utbredda strängar eller blad, 

 och det i en rundtomkring regelmässig fördelning, så att deras 

 ställning visar sig likadan, man må klyfva svampen hvar man 

 vill ( ,5 ), p. 8). Teckningen ( 15 ) t. 2 f. 1) angifver, ehuru svagt, 

 denna byggnad, hvilken väl öfverensstämmer med den, som of- 

 van är beskrifven hos den nordiska Spongian. Parenchymet var 

 genom torkning i hög grad förminskadt hos den af Schultze 

 undersökta Hyaloneman. 



Det är påtagligt, att på alla de beskrifna exemplaren 

 af Hyalonema stammen (qvasten) i sin fria ända är afsliten. 

 Schultze säger uttryckligt, att dess långa nålar der alla 

 äro afbrutna. De äro af samma formtyp som hos vår Spön- 



