LOVEN, OM EN MÄRKLIG ART AF SPONGIA. 117 



fortplantningen. Visserligen sökte Schultze förgäfves en sådan 

 anordning hos Hyalonema, men hos ett eller annat torkadt exem- 

 plar torde denna icke mera kunna återfinnas i sitt ursprungliga 

 skick. Om våra här beskrifna exemplar af den nordiska Spon- 

 gian, så utomordentligt små i jemförelse med den jättestora 

 Hyalonema Sieboldi, vore unga, ännu ej fruktsamma — eller, 

 om könen skulle vara skilda hos denna form — vore amphi- 

 discernas frånvaro derigenom förklarlig. 



Stammens spolformiga nålar hafva hos Hyalonema en ofantlig 

 längd. De flesta af dem nå från dess ena ända till den andra, några 

 äro ända till 0,67 meter långa. Sin största tjocklek hafva de oskad- 

 da något under midten. Hos de längsta, men likväl afbrutna nålarne 

 ligger tjockaste stället nära den fria ändan. Antages denna punkt 

 vid omkring 0,5 meter från nålens i svampens inre gömda spets, 

 då hafva de längsta nålarne, när de voro oskadde, haft längden 

 af en meter, nära åtta gånger, hufvudets längdaxel. Hos vår 

 Spongia uppnå de längsta nålarne icke fjerdedelen af hufvudets. 

 Stammen hos den japanska Spongian kan hafva haft en enda 

 nåls längd, hos Nordsjö-Spongian skulle tretton af de längsta, 

 lagda i en följd, spets vid spets, knappt utgöra stammens längd, 

 hvilken likväl icke är mera än tre gånger hufvudets. Denna 

 betydande olikhet i nålarnes längd kan icke helt och hållet 

 hafva sin orsak i individernas ungdom, men denna karakter af 

 ofullständig utveckling framträder likväl, som ofvan är anmärkt, 

 vid jemförelsen mellan de ur de enkla spicula afledda formerna, 

 hvilka hos vår Spongia äro vida svagare utbildade, och anty- 

 des sannolikt äfven deraf, att hos vår Spongia den vid midten 

 belägna ansvällningen högst sällan får tvärgrenar från kärn- 

 kanalen, hvilket är vanligt hos Hyalonema. Det förtjenar äf- 

 ven att anmärkas, att på de längsta af Hyalonemas nålar öfver- 

 lagringen af kiselhinnor har gått så långt, att ansvällningen vid 

 midten i det yttre blifvit alldeles omärklig, under det att de 

 innersta lagren, genom sin böjning utåt, likväl visa, att den 

 funnits till när nålen var mindre. Således äfven här möjligen 

 en antydan, att de undersökta exemplaren äro äldre individer. 



Öfvers. af K. Vet.-Akud. Förh. Årrj. 25. N:o 2. 4 



