EKMAN, KEMISK UNDERSÖKNING AF XULLABERGA11TEN. 127 



N:o 1. N:o 5. N:o 1. N:o 5. 



kalk (ej kolsyrad) 0.2 0.3 0.2 0.4 



talk 0.2 0.1 0.2 0.1 



kali 13.1 14.4 14.5 15.8 



natron 1.0 0.6 1.0 0.6 



101.0 101.7 101.0 101.8. 



Kiselsyraii bestämdes direkt efter uppslutning med kol- 

 syradt natron. Lerjord och jernoxid vägdes tillsammans, hvar- 

 efter jernet, efter oxidernas smältning med surt svafvelsyradt 

 kali, utfälldes med svafvelammonium ur den med vinsyra och 

 ammoniak försatta lösningen. Alkalierna bestämdes efter upp- 

 slutning med fluorvätegas; natronet i N:o 1 bestämdes indirekt 

 af alkalisulfaternas svafvelsyrehalt, i N:o 5 af alkalichloridernas 

 vigt med afdrag för kalit, hvilket vägdes såsom kaliumplatina- 

 chlorid. Till bestämningarne användes 0.6 till 0.9 gramm af 

 bergarten. 



Af dessa bestämningar framgår Lo) att grundmassan i de 

 analyserade stufferna var väsendtligen densamma, oaktadt deras 

 stora yttre olikhet, då deremot halten af kolsyrad kalk och or- 

 ganisk substans var mycket vexlande; 2:o) att denna grundmassa 

 var så godt som uteslutande kalifältspat, hvars sammansättning 

 kommer de här funna talen ganska nära. Den höga alkali- 

 halten, oaktadt något glimmer var närvarande, visar, att bergarten 

 knappast kan innehålla qvarts, hvilket ämne jag för öfrigt aldrig 

 kunnat iakttaga under mina många arbeten med bergarten. 



Bergartens så öfvervägande halt af fältspat och stora kali- 

 rikedom borde, synes det, kunna bereda åt densamma någon 

 teknisk användning, hvarvid dess jemförelsevis lösa beskaffenhet 

 borde betydligt underlätta dess brytning och bearbetning. Svå- 

 righeten att fullt bortbränna kolet inskränker dock dess använd- 

 barhet såsom fältspat; fullt bränd, i fmrifvet tillstånd, var den 

 likväl nästan alldeles hvit, med en helt svag dragning i gult. 



Jag öfvergår härmed till en redogörelse för de undersökningar 

 jag särskildt anställt öfver vissa af bergartens ofvan angifna 

 beståndsdelar: 



