EKMAX, KEMISK UNDERSÖKNING AF XULLABERGARTEN. 137 



af svafvelväte fällbara oxider 0.16% 



jernoxid, lerjord och spår af fosforsyra. 3.53 » 



Uvafvelsyra 0.93%/ 



gips } 1.58 » 



öF /kalk 0.65 »j 



kalk 0.17» 



talk, kali och natron 1.97 » 



99.95 » 



Askan är således af kiselartad beskaffenhet och derföre 

 ej alkalisk, hvari den liknar askan af stenkol och brunkol. Det 

 är tänkbart, att de vid analysen erhållna lösliga beståndsdelarna 

 till någon del härröra från mineralfragmenterna, som kunnat an- 

 gripas af syran. Emedlertid. visar analysen, 



att den verkliga askhalten hos det framställda renaste kol- 

 ämnet (t. ex. substansen 2 a) utgör högst 0,45 %, eller hos full- 

 komligt mineralfri substans 0.47 %\ 



samt vidare, att i dessa 0.45 % ingår högst 0.09 jernoxid, 

 hvars jern kan binda 0.07 svafvel i form af svafvelkis, och att 

 de öfriga alkaliska oxiderna i askan tillsammans blott kunna 

 binda omkring 0.6 svafvel som svafvelsyra. Då nu substansen 2 a 

 innehöll 0.81 % svafvel, så synes det, som skulle svaflet till största 

 delen ingå i sjelfva det organiska kolämnets sammansättning. 



Jemförelse af Nullabergskolet med andra kolartade fossilier. 



I den straxt i början af denna uppsats anförda öfversigt af 

 bergartens beståndsdelar, upptog jag detta nu sednast beskrifna 

 ämne under benämningen "ett kolartadt ämne, till sammansätt- 

 ning och allmänna egenskaper liknande stenkol." Jag finner 

 denna benämning motiverad af följande jemförelse: 



Stenkolens tyngd, erhållen såsom medelresultat af ett stort 

 antal undersökningar pä stenkol af lägre askhalt från olika 

 länder (medium = 4.5 % aska) är 1.319. Nullabergskolets tyngd 

 vid en askhalt af 3.17 % var 1.301. 



De ordinära, till gasberedning så allmänt använda Pelton- 

 main-kolen ge 1 ), vid en tyngd af 1.27 och en askhalt af 1.4%, 



') Schilling, Handbncl der Steinkohlengas belenchtnng. 



