150 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1868. 



stundom kan vara rätt välkommen. Oundgängligt är natur- 

 ligtvis, att ha en ändamålsenlig kolsyreapparat; den af Ull- 

 gren i Marshäftet för år 1867 af Pharmaceutisk tidskrift 

 beskrifna apparat lämpade sig härvid förträffligt. Försöket in- 

 rättades för öfrigt sålunda. Förbränningsrörets svans förenades 

 medelst en stark kautschujunktur med ett kranrör, och detta 

 åter med ett T-rör, hvars vertikala ben var långt och nedsänkt 

 i en cylinder med vatten. Mellan T-röret och apparaten var 

 ett rör med bomull för gasens tvättning. Kolsyreströmmen re- 

 glerades så, att alltid något öfverskott af gas utvecklades, 

 hvilket fick aflopp genom T-rörets vertikala ben, och medelst 

 kranrörets kran afpassades den gasmängd närmare, som fick 

 passera förbränningsröret. Gasens pression bakom denna kran 

 var sålunda oföränderlig, så att strömmens regelbundenhet i 

 förbränningsröret ej behöfde störas t. o. m. om man ville af- 

 tappa vätska ur gasutvecklingskärlet. Under det att den egent- 

 liga förbränningen pågick, hölls kranröret slutet. 



Naturligtvis får man vid denna, liksom vid den vanliga för- 

 bränningsmethoden, kolsyregasen alldrig fullständigt fri från luft. 

 Vid ett kontrollförsök med rör af samma dimension och be- 

 skickning som vid analysen, men hvarvid kolsyra genomleddes 

 mycket längre tid än behöfligt (H timma), erhöll jag 0.5 CC 

 gas. Kontrollen skulle för öfrigt lätt kunna uppdrifvas till mycket 

 större skärpa än hvad jag gjort vid dessa försök. 



Af ofvanstående analyser beräknas mineralets sammansätt- 

 ning vara följande: 



Beräknadt på vatteu- 

 och askfri substans. 



kol 44.17 67.15 



väte 1.68 2.55 



syre 19.62 29.83 



qväfve 0.31 0.47 



vatten 22.74 100. 



askbeståndsdelar 11 .48 



100. 



